Uvod u turizam i tur. istraživanja                                                       

ISPITNA PITANJA

5. DVOJNA NARAV TURIZMA. TURIZAM AKO DRUŠTVENA I EKONOMSKA KATEGORIJA
	Dvojna narav turizma očituje se što turizam ima društvene i ekonomske pojave. Noviji je razvitak proizvodnih i društvenih odnosa doveo do toga da se kod velikog djela suvremenog čovječanstva, a naročito kod samih turista razvijala potreba za znatno višim i složenijim vrstama i oblicima odmora i razonode. Istovremeno se stvara sve više slobodnog vremena i slobodnih sredstava koja ljudi mogu upotrijebiti za turistički odmor, a kako takvim vremenom i sredstvima raspolaže svaki dan sve više ljudi koji se realno uključuju u turizam i čine njegovu društvenu osnovicu, turizam se pretvorio u jednu od najširih društvenih pojava i postao nerazvojni dio društvenog standarda suvremenog čovječanstva. Viši stupanj društvenog razvitka i životnog standarda stvara i veći raspon potreba za turističkom rekreacijom, pa turizam prerasta svoje prvobitne elementarne oblike, ulazi u novu razvojnu fazu u kojoj ljudi najčešće ne mogu više sami zadovoljavati svoje turističke potrebe, već trebaju pomoć i usluge drugih za koje turizam dobiva oznake privredne kategorije, pa možemo govoriti o dvojnoj naravi turizma. Polazeći od dvostruke značajke turizma po kojoj je on istovremeno i društvena i privredna pojava treba razlikovati i 2 skupine djelovanja ili funkcija turizma. Ljudi se pojavljuju u turizmu na neki način motivirani potrebom za turističkom rekreacijom i očekuju takvo djelovanje turizma čiji će učinak biti isključivo rekreacija. U tim slučaju djelovanje turizma na čovjeka nema nikakvo privredno obilježje, jer ni potrebe koje su ga motivirale nemaju privredni karakter. Prema tome djelovanja i učinci koji su usmjereni na zadovoljavanje rekreacijskih potreba ulaze u sferu izvanprivrednih ili neekonomskih funkcija turizma. Kad se u turizam uključuju oni koji su motivirani potrebom za zaradom, takvi ljudi očekuju i drugačije djelovanje turizma i učinak koji rezultira stvaranje, tj. povećanje njihova dohotka. Učinci i djelovanja ove vrste svrstavaju se u privredne ili ekonomske funkcije turizma. Kad obavlja neekonomske funkcije turizam pokazuje najprije svoje društvene karakteristike ( zdravstvene, rekreativne sportske, zabavne, kulturne, ekološke, socijalne, političke, moralne, vjerske, edukativne...), a kad su u pitanju njegova ekonomska djelovanja onda je riječ o privrednim značajkama turizma. Turizam ima i svoje pozitivne i svoje negativne funkcije. Pozitivnim se smatraju djelovanja turizma koja su usmjerena na postizanje željenih učinaka bilo u svezi sa zadovoljavanjem rekreacijskih potreba  bilo u svezi s nastojanjem  da se poveća osobni, lokalni ili narodni dohodak. Negativni su: veliko okupljanje turista na malim prostorima, promjena ponašanja lokalnog stanovništva, porast cijena, sezonski karakter poslovanja, vansezonska nezaposlenost...

7. PUTNIK I TURIST. TURIST I TURIZAM. TURISTIČKO PUTOVANJE
	Zbog niza interakcija koje se događaju pri susretu turista s turističkom destinacijom, turizam je najprije objašnjen kroz skup odnosa i pojava. To potvrđuje da turizam nije jednoznačna pojava, već splet odnosa društvenog i ekonomskog karaktera. Mnogi su unutarnji i vanjski čimbenici koji utječu na formiranje. ponašanje i potrošnju sudionika na tur. tržištu, koji svojim prisustvom u određenom prostoru i vremenu izazivaju mnogobrojne međuzavisne odnose socijalnog, gospodarskog, demografskog, i dr. značaja. Turizam je definiran s jedne strane putovanjem, i s druge strane privremenim boravkom u nekoj tur. destinaciji. Kada govorimo o kretanju pojedinca u prostoru tada možemo konstatirati da je «svaki turist putnik, ali da svaki putnik nije turist.»Da bi netko postao turistom mora otputovati iz svog mjesta stalnog boravka u neko drugo mjesto i tamo privremeno boraviti Pojam turist se pojavio prije pojma turizam. U početku se za turizam upotrebljavao izraz promet stranaca, koji obilježava istu pojavu i animaciju. Osnovnu točku turizma predstavlja čovjek – subjekt turizma koji se nalazi na odredištu ove društveno-gospodarske pojave. Turizam je mogao dobiti obilježje pojave tek kad su se na širem planu pojavile potrebe koje su ga motivirale i kad su stvorene mogućnosti o kojima je ovisilo njihovo zadovoljavanje. Zadovoljenje  primarnih potreba i sređene političke prilike osnovni su uvjeti za razvoj turizma na koje se nadovezuju i 2 vrlo bitna činitelja: slobodno vrijeme i slobodna sredstva. Pojam turist nerazdvojeno je vezan s putovanjem iako i svako putovanje nije tur. putovanje. Uzrok putovanja osim životnih potreba bila je i urođena sklonost da se čovjek kreće potaknut radoznalošću, interesima za upoznavanje okoline i načina života, privremena zamjena nečim drugim i novim. Motivi koji su utjecali na sklonost prema migracijama događali su se osobito na onom razvojnom stupnju kada su se pojavili motivi koji pokreću potrebe za odmorom, i razonodom. To je razdoblje u kojima dolazi do prvih oblika pojave koja se danas naziva turizam. « bitna obilježja pojma turist su: a) nedvojivo je povezan s privremenom promjenom mjesta stalnog boravka, B) cilj promjene boravka mora biti zadovoljenje potrebe za rekreacijom. PUTNIK je svaka osoba koja napušta domicil i odlazi na putovanje iz bilo kojeg razloga. Ti razlozi mogu biti službeni put, odlazak na konferenciju, krstarenje po Sredozemlju ili pak odlazak na privremeni rad u inozemstvo. Tur. statistika ne uključuje sve putnike na privremenom boravku u određenoj zemlji. POSJETITELJ je svaka osoba koja napušta mjesto stalnog boravka u svrhu posjete neke prostorno udaljene tur. destinacije u kojoj ne smije obavljati nikakvu djelatnost sa svrhom zarade. Razlika između posjetitelja i putnika je u tome da definicija posjetitelja isključuje svaku mogućnost stalnog naseljenja, odnosno zasnivanja radnog odnosa na tom području. Posjetitelji se bilježe u tur. statistici, a sastoji se od podskupina turista i podskupine izletnika. TURIST u destinaciji boravi najmanje najmanje 24 h do 365 dana. IZLETNIK je svaka osoba koja napušta domicil i koja u tur. destinaciji ne boravi dulje od 24h. Brojčano ih je nemoguće iskazati.  

8. VRSTE TURIZMA(Po različitim kriterijima)
	« U turizmu treba tražiti razlike u sličnostima»   Današnji turizam tijekom svog 150-godišnjeg puta je prolazio različite razvojne faze, od INDUVIDUALNOG ( turizma povlaštenih skupina) do MASOVNOG te do današnjeg, univerzalnog tj. SELEKTIVNOG. Turizam današnjih dana pretežno je turizam masovne strukture ali i sve većeg suživota masovnog i selektivnog turizma, posebice u zemljama razvijenog Zapada. Zlatno doba masovnog turizma koje započinje 50-ih god. a koje karakterizira njegov uspon u zadnjih 20 god. 20.st. izložen je različitim erozijama i proturječjima i ulazi u znakovitu krizu sadržaja i identiteta. Strukturalna nerazvijenost, sezonalnost i prostorna ograničenost samo su njegove glavne negativne odrednice. Masovni turizam svijeta sve više zamjenjuje i traga za novim oblicima i vrstama turizma koje zajedničkim imenom zovemo SELEKTIVNIM TURIZMOM. Turistička motivacija je skupni izraz za sve ono što upravlja prema određenim ciljevima što mu daje povod, stimulans da traje ostvari i doživi  raznovrsne turističke atraktivnosti. U analizi turističkih motiva značajno je istaknuti  da sudjelovanje privremenog posjetitelja u turističkim gibanjima nije povezano samo za jedan motiv, želju, već za više njih koji se nadopunjuju. Motiv je poticaj za stvaranje potreba, a ovisi o subjektivnim faktorima, objektivnim mogućnostima, o osobnoj potrebi, soc. sredini, kulturnom nasljeđu, društvenom položaju, političkoj situaciji, znanstvenom interesu , raspoloživom slobodnom vremenu i sredstvima...Kao rezultat kvantitativnog promatranja i kvantitativnog interpretiranja nastala je kvalitativna metoda i analiza koja u utvrđivanju vrsta masovnog i selektivnog turizma ima osnovno mjesto i osnovni kriterij raščlambe. Obje metode su usko povezane i međusobno uvjetovane pri čemu nije važna forma, naziv ili termin već sadržaj pojedine vrste i pojave. Bitna je srž motiva i turističkog kretanja, broj frekvencija privremenih posjetitelja, raspoloživa tur. ponuda, te način na koji ljudi zadovoljavaju svoje tur. potrebe. Da bi se formirala neka vrsta turizma, potrebno je da se s jedne strane formira značajna skupina turističkih interesanata koja ima sličan ili isti način zadovoljavanja potreba za dokolicom, a s druge strane je važno da postoji tur. receptiva koja odgovara takvoj vrsti turizma. MASOVNI TURIZAM su one vrste turizma koje su s jedne strane po br. sudionika i prostoru odvijanja masovne po učinku korisne i s druge strane one vrste koje su po sadržaju unificirane i standardizirane po prostoru odvijanja aglomerativne kao takve u osnovi sve nepovoljnije i štetnije. SELEKTIVNI tur. je uravnotežen, autentičan, ekološki i infrastrukturno podnošljiv, individualan, manje podložan prostornoj i vremenskoj limitaciji, edukativan, ekspluzivan i elitan. SELEKTIVNE VRSTE TURIZMA : ambijentalni turizam, arheološki, mali turizam, naturizam (nudizam), individualni, obiteljski, edukativni, robinzonski, ruralni, zdravstveni, sportsko-rekreacijski, konjički, planinski, kulturni...U te vrste turizma ulaze sve one vrste i sadržaji u turizmu koji mogu pridonijeti ekološkoj zaštiti, odgovornom i prikladnom ponašanju, humanizaciji, revitalizaciji i oplemenjivanju prostora kao i one vrste koje izrazitije ne utječu na prirodni i kulturni okoliš. Razvoj ekolog turizma temelji se na uravnoteženom razvoju  ekologije i ekonomike te na ekološkoj edukaciji. Tu se ubraja još i turizam u NP, prirodnim rezervatima, otočni, pejsažni, i spomenički turizam. ALTERNATIVNE VRSTE TURIZMA: tur. projekti i programi, alternativna razgledavanja grada, specifični sportsko-rekreacijski programi, zabavni i edukativni, safari, avanturistički, jezerski, riječni...EDUKATIVNO-KOMUNIKACIJSKE VRSTE osmišljavaju čovjekov kulturni i znanstveno-stručni dignitet, a preko njega i dignitet turizma. Tu se može svrstati dječji, đački, studentski, školski, kongresni, manifestacijski, religijski, memorijalni turizam...EKSKLUZIVNE VRSTE TURIZMA su avanturistički, elitni, gastronomski, jahting, karnevalski, lovni, pomorski, ribolovni, otočni, visoki turizam, robinzonski, seksualni turizam...ZABAVNO-REKREATIVNE VRSTE su hedonistički, hobi programi, klimatski, lječilišni, rekreacijski, sportski, termalni, zabavni, zdravstveno-rekreacijski turizam...OSTALE VRSTE TURIZMA su vrste još heterogenije od prethodnika, te ih je podjelom teže obuhvatiti a možemo ih svrstati u 2 grupe: A) organizacijski i sadržajni(gradski, incentive i inclusiove tur, emitivni, inicijativni, prometni, tur. srednjeg sloja, radnički, zdravi turizam...), B) STATISTIČKI I VREMENSKO-PROSTORNI( aktivni, domaći, inozemni, otočni, obalni, zagorski, proljetni, zimski, ljetni, regionalni, lokalni, sezonski...)

10. POJAVA, NASTANAK I RAZVOJ TURIZMA. PERIODIZACIJA – RAZVOJNE FAZE
Poznata je teza da je povijest turizma počela s prvim migracijama čovječanstva, ali je takav stav teško prihvatit kad se zna da su ta putovanja bolje rečeno promjene mjesta boravka, povezana s pitanjima egzistencije, kao što su potraga za boljim uvjetima života, ili zbog ratničkih pobuda. Putovanja u prošlosti i turistička putovanja bitno se razlikuju; po ekonomskoj i društvenoj uvjetovanosti, po broju, karakteru i snazi motiva; po brojčanosti, socijalnom sastavu i ponašanju sudionika, po vremenskoj učestalosti i prostornoj usmjerenosti i razmještaju; po oblicima i pratećim pojavama; po funkcijama, posrednim i neposrednim utjecajima i konačnim vidljivim i nevidljivim učincima. W. Freyer razlikuje 4 razvojne faze putovanja:
1.	predfaza od «prapočetaka» do 1850.g.
2.	početna faza od 1850 do 1914.g.
3.	razvojna faza od 1914. do 1945.g.
4.	visoka faza od 1945. do danas.
•	PREDFAZA OD «PRAPOČETAKA» DO 1850.g.
Pojave analogne turizmu označavaju vrijeme u kojem su ljudi putovali, tj. migrirali zbog ratnih pohoda, traženja kvalitetnijih prostora za življenje, plodnijeg tla, uzgajanje hrane i stoke...Nekoliko činjenica koje obilježavaju tadašnjeg čovjeka i suvremenog turista su želja za kretanjem i neprekidnim promjenama, otkrivanje novih prostora, radoznalost, samodokazivanje...Važne pojave iz vremena stare Mezopotamije, Babilona i Sumerana bile su izum kotača i novca, koji su potaknuli razvoj putovanja. U antičkoj Grčkoj putovalo se radi Olimpijskih igara svake 4. godine. Odlazak na velike sportske manifestacije karakteristika je i suvremenog turista, iako se događanja koja su vezana uz samu manifestaciju po broju dolazaka i ostvarenoj potrošnji danas bitno razlikuju. U vrijeme Rimske države putovali su samo robovlasnici i pripadnici državne uprave koji nije bilo malo s obzirom na veličinu imperija. Najveća zasluga tog doba bila je gradnja cesta, koje su se koristile za odlazak na termalne izvore. Slomom feudalizma početkom 16. st., koji je potaknut buržoazijskom revolucijom dolazi do procvata ekonomske, kulturne, umjetničke i političke misli. U ovom razdoblju posebno se naglašavaju individulana putovanja u 17. i 18. st. s edukativnom svrhom pod nazivom the Grand Tour of Europe.  To su bila putovanja mladih pripadnika aristokratskih klasa iz Engleske po Europi radi odgoja i edukacije. 
•	POČETNA FAZA OD 1850 DO 1914.g.
Oko sredine 19. st. početak je razdoblje kada polako ali sigurno turizam postaje potreba širih slojeva društva. To je vrijeme karakterizirano povijesnim promjenama u društvu, uzrokovanim industrijskom revolucijom. Seosko stanovništvo napušta sela i odlazi u urbane sredine. Ovo je razdoblje kad se javljaju prva organizirana putovanja, a glavni «krivac» je Thomas Cook koji je 1841. g. organizirao 1. putovanje željeznicom. Odigrao je pionirsku ulogu u stvaranju posredničkih tur. aktivnosti, kakvih i danas poznajemo. 1845. Thomas Cook osniva 1. turističku agenciju «Cook and sons» , 1869. organizira 1. putovanje izvan Europe u Egipat, da bi već 1871. organizirao 1. putovanje oko svijeta. Karl Beadecker  izdaje seriju turističkih vodiča po pojedinim zemljama. Osim promotivno-informativnih materijala ovo je razdoblje donijelo i niz stručnih studija. Razvojem željezničke infrastrukture po cijeloj Europi, snažnijom izgradnjom ugostiteljskih kapaciteta, kao i podizanje visokih standarda u općoj organizaciji tur. putovanja, stavrali su se preduvjeti da pojedinac ili grupa ima mogućnost boraviti na određenom užem tur. privlačnom području. Završetak ove faze obilježava proizvodnja prvog serijskog automobila s benzinskim motorom 1908. u SAD-u i uporaba prvog zrakoplova za komercijalne letove po Njemačkoj. 
•	RAZVOJNA FAZA OD 1914. DO 1945.g.
Poseban trenutak u poticanju tur. putovanja dogodio se 20. lipnja 1936. g. kada su radnički sindikati u Francuskoj od vlade izborili pravo na 14-dnevni godišnji odmor za svoje radnike i da je taj odmor plaćen u punom iznosu. Radnici su bili u mogućnosti izboriti i kraći radni tjedan od 42. sata, koji je nekad trajao i više od dvostrukog iznosa. Od tada se turizam počinje intenzivnije razvijati. Ovo razdoblje bilježi i prve intervencije države na području organizacije turizma gdje velike infrastrukturne objekte nastoji što jače potisnuti u funkciju snažnijeg razvitka turizma. Pojavljuju se i prve prave tur. destinacije čiji se glavni privlačni potencijal vezao jednako uz prirodne i antropogene resurse.. Zbog različitosti motiva javile su se i različite vrste turizma.
•	VISOKA FAZA OD 1945. DO DANAS.
Proširenje mreže prometnih putova i znatnije poboljšanje prometnih sredstava omogućavali su sve većem broju putnika dolazak u receptivna područja po sve nižim cijenama i sve višim standardima 70-ih godina prošloga stoljeća pojavljuje se masovni turizam, sa svojim pozitivnim ( socijalno-ekonomskim) učincima ali i negativnim koji dovodi do prvih saturacija prirodnih resursa tur. područja i prvim posljedicama nekontroliranog, stihijskog razvoja turizma. Posljednja četvrtina 20. st. bilježi pojava sve izraženijeg i kompleksnijeg propagandnog mehanizma u funkciji turizma koji obuhvaća cjelokupni medijski i multimedijalni prostor naprosto « bombardirajući» potencijalnog turista obilnim informativno –promotivnim sadržajem. 

11.	SUVREMENI TURIZAM I NJEGOVA PODJELA. OBJASNITE SOCIOEKONOMSKOM                           METODOM KARAKTERISTIKE SVE TRI FAZE RAZVOJA TURIZMA
	«Turizam je socijalna forma življenja i kulturno-rekreacijska potreba suvremenog čovjeka»    Primjenjujući socioekonomsku teoriju razvitka, turizam je relativno mlada društveno ekonomska pojava nastala sredinom 19. st. kao odraz i refleks nastajanja i razvoja društva. Industrijska proizvodnja izaziva opći rast i razvoj drugih gospodarskih i društvenih djelatnosti , a kumulativni razvoj društva i pojedinca uvjetuje sve veće raspolaganje slobodnim, financijskim sredstvima i slobodnim vremenom Što aktu potrošnje daje temeljno i šire značenje i karakter sve do tzv. masovne potrošnje. Raspolaganje sredstvima u krugu sve većeg dijela stanovništva potencira tzv. osobnu potrošnju i u tom dijelu sve više dokoličarsku i tur. potrošnju. Tako na društvenu scenu nastupaju prvi suvremeni turisti –predstavnici mlađeg građansko-buržoazijskog sloja Zapadne Europe, a potom i predstavnici drugih slojeva građanske provenijencije. Tehnički napredak u cjelini snažno utječe na urbanizaciju i formiranje velikih centara te na poboljšanje životnog standarda ljudi u gradovima, a sva je ta gibanja izazvala industrijska revolucija, pa stoga francuski teoretičar PIER DEFERT utvrđuje da je turizam nastao ponajprije kao rezultat industrijske koncentracije kapitala i ljudi, bijega iz urbanih cjelina, i vijka bogatstva, te tehničkog napretka , posebno u prometu. Defert je izradio poznati socioekonomski trinom:
industrijalizacija	
urbanizacija	
                      
ili     
Tehnički napredak	
Višak dohotka	

promet	
turizam	

1.etapa razvoja turizma od sredine 19. st. do prvog svjetskog rata ima sljedeće karakteristike: nastaje preslojavanje u turističkom prometu pojavljuju se turističke povlaštene skupine i dokoličarski sloj, Tomas Cook osniva 1. putničku agenciju čime započinje proces organiziranog putovanja, stvaraju se nove prometne mogućnosti i željeznica tada ima revolucionarnu ulogu. To je razdoblje preobražaja smještajnih kapaciteta, pojava turističkih mjesta, orijentacije prema moru, utjecaja sporta i velikih priredbi, pojava turističkih vodiča, nastanak tur. inicijativne i receptivne organizacije, te pojave državnih organa. U tom razdoblju turizam je lokaliziran, monostrukturan, sve više razvija ugostiteljstvo, znanstveno se promatra, govori se o njegovim ekonomskim koristima, utvrđuje se turistička politika.
2.etapa razvoja turizma –između dva rata- javlja se sve veći broj sudionika u tur. prometu, uključuju se razni pripadnici slojeva i klasa-građanska klasa, postaje policentričan, polistrukturan, mobilan, mijenja se tipologija sezona i dobiva ljetovališne oblike, a radnici dobivaju određena soc. prava, turizam sve više poprima sezonski karakter, jača utjecaj organizatora putovanja i pojava novih vrsta turizma i organizirane dokolice, sve više tendira masovnosti, biva činiocem socijalizacije čovjeka turista.
3. etapa razvoja turizma- U razdoblju nakon 2.svjetskog rata turizam postaje životna potreba velikog dijela ljudi, svi slojevi društva sudjeluju u tur. kretanjima, nastupa era soc. turizma, «turizam za sve», i povećava se fond slobodnih financijskih sredstava i slobodnog vremena, uz boravišni se još razvija automoto, zimsko-planinski, socijalni, kupališni turizam, te mnogobrojne druge vrste masovnog i selektivnog tur. , od 1950. turizam definitivno postaje masovni, , postaje «bijela industrija», «industrija odmora» i «privreda svih privreda», turistička potražnja postaje sve individualiziranija  i slojevitija, a tur. ponuda kruta, homogena i uniformirana. 70-ih i 80-ih godina nastupa razdoblje «kvantitete u kvalitetu» ukupne i pojedinačne turističke ponude, nastaju novi programi, nove vrste turizma, korištenje godišnjih odmora u jednom terminu,. Kultura, priroda i ekologija sve više čine sinonime i stupove tur. budućnosti. Dolazi do jačanja neprofitnih organizacija u turizmu, sve veće primjene marketinškog koncepta, smanjuje se prosječni boravak turista na 5-7 dana . Domaći turizam ima sve veće značenje. Turizam postaje poželjno i pogodno sredstvo međunarodne razmjene..
	podjela:
1.	industrijski turizam-turizam povlaštenih grupa do 1.svjetskog rata i između dva svjetska rata
2.	razdoblje masovnog turizma-neprekidno od 50-ih godina do danas
3.	razdoblje selektivnog (održivog) turizma-ekološki odgovoran, ekonomski autentičan, tržišno konkurentan, profitabilan 

12.	NAJZNAČAJNIJE TEORIJE I TEORETIČARI NA PODRUČJU TURIZMA
	Prve teorije i teoretičare na području turizma nalazimo još u starom Egiptu, staroj Grčkoj, Rimskom Carstvu, međutim njihove se teorije nisu mogle održati jer ni danas svako putovanje nije turizam. Ni u vrijeme romantizma kad su pojedini pjesnici, književnici, filozofi i slikari mnogo putovali i propagirali potrebe i koristi putovanja mnogi ih tur. teoretičari ne smatraju turistima u pravom smislu. Tako i tur. teoretičar DEFERT sve te slavne putnike ne smatra turistima u pravom smislu riječi, a 1. je riječ turist u rječnik francuskog jezika unio LITTRE . U njegovom rječniku ne postoji riječ turizam, već samo turist. To pokazuje da je riječ turist starija od riječi turizam. Iz njegove definicije naime izlazi da je netko mogao biti turist samo u inozemstvu a ne u svojoj zemlji i da je prvenstveno to bio Englez na putovanju Francuskoj, Švicarskoj, Italiji. Riječ turist u svom postanku vezana je s «grand tour» tako da svi oni koji su išli na te grand toure i slična putovanja postepeno su počeli dobivati naziv turist. Nakon 1. svjetskog rata u turizmu su nastale velike promjene u pogledu masovnosti i znatne strukturalne promjene pa je to dalo velikog poticaja istraživačkom i teoretsko-naučnom radu na području turizma. U ITALIJI se ističe MARIOTTI, a u NJEMAČKOJ GLUCKMANN. Tijekom 2.svjetskog rata inicijativu u naučnoj obradi turizma preuzimaju Švicarci HUNZIKER I KRAPF čijom je inicijativom osnovano 1951. g. Međunarodno udruženje naučnih turističkih stručnjaka (AIEST). Njihova definicija turizma glasi: TURIZAM JE SKUP ODNOSA I POJAVA KOJI NASTAJU ZBOG PUTOVANJA I BORAVKA POSJETITELJA U NEKOM MJESTU, AKO S ETIM BORAVKOM NE ZASNIVA STALNO PREBIVALIŠTE I AKO S TAKVM BORAVKOM NIJE POVEZANA NJIHOVA PRIVREDNA DJELATNOST. 

13.	SUBJEKTI I OBJEKTI U TURIZMU
	Subjekti u turizmu su turisti, izletnici, turistički djelatnici. Turist je «privremeni posjetitelj» neke zemlje u kojoj boravi najmanje 24 sata, a čiji motivi putovanja mogu biti rekreacija i razni drugi poslovni ili obiteljski razlozi. Turistima se mogu smatrati osobe koje putuju radi zabave, obiteljskih, zdravstvenih, i dr. razloga, osobe koje prisustvuju sastancima ili misijama svih vrsta i kružnim putovanjima. Turistima se ne mogu smatrati osobe koje dolaze u neki kraj s ugovorom i bez ugovora o radu zaposlenja, studenti i omladina u školama, pogranično stanovništvo koje stanuje u jednoj, a radi u drugoj državi, putnici u tranzitu i onda kad njihov prijelaz traje više od 24 h. Izletnika je osoba ili privremeni posjetitelj čiji boravak u nekoj sredini traje manje od 24 h , razlozi putovanja su mu od životne važnosti. 

	Objekti u turizmu su hoteli, moteli, kampovi, odmarališta, tur. naselja... Objekti za smještaj su u pravilu osnovni i karakteristični receptivni faktor tur. mjesta, a to znači da o njihovoj veličini, dobrim dijelom ovisi opseg tur. prometa, a njihove vrste, oblici i kvaliteta izravno utječu i na vrste i oblike turizma, pa time i njegove gospodarske učinke. Objekti za smještaj pripadaju direktnim i pravim tur. kapacitetima, a obuhvaćaju različite vrste i tipove koji se neprestano razvijaju i usavršavaju usporedno sa sve snažnijim razvitkom turizma i sa sve većim zahtjevima turista s obzirom na uređenje i opremu objekta. Objekti za smještaj mogu se podijeliti na temelju privredne ili neprivredne namjene ili na temelju tehničkih svojstava.

14.	FAKTORI RAZVOJA TURIZMA
	Imajući na umu složenost suvremenog turizma lako se može objasniti činjenica da postoje brojni faktori koji ga stvaraju. S jedne strane riječ je o skupini činitelja koji od čovjeka čine turista, izazivajući u njemu svjesnu potrebu za tur. rekreacijom i dajući mu mogućnosti – slobodno vrijeme i slobodna sredstva da zadovolji te potrebe. Nasuprot toj skupini činitelja je skupina o kojoj ovisi stvarno zadovoljavanje tur. potreba. 1. skupina se naziva pokretačkim faktorima, a kako su to faktori koji formiraju tur. potražnju zovu se i faktori potražnje. 2. skupina su faktori ponude koji neposredno zadovoljavaju potrebe turista kad je riječ o putovanjima i boravku radi rekreacije. To su istodobno faktori koji ih privlače u turizam koji im tehnički omogućuju putovanje, koji ih prihvaćaju te im pružaju raznovrsne usluge, od smještaja i prehrane do razonode, sporta, kulturno-zabavnih i brojnih drugih sadržaja. Glavnina ovih faktora nalazi se izvan prebivališta turista, a najčešće u područjima u kojima se ostvaruje turistička rekreacija. Budući da su prostor i djelovanje tih dvaju skupina činitelja turizma redovito odvojeni pojavila se i 3. skupina faktora koja se naziva posredničkim faktorima. Ona povezuje faktore potražnje i faktore ponude a u tu se skupinu faktora uglavnom ubrajaju turističke i putničke agencije. Svaka od navedenih skupina sadrži veći ili manji broj pojedinačnih faktora, a zakaže li neki od tih faktora razvojne mogućnosti turizma biti će slabije.

15.	ANTROPOLOŠKE OSNOVE TURIZMA
	Kako na području turizma možemo govoriti o psihološkim (individualnim) i sociološkim (društvenim) osnovama i potrebama za tur. rekreacijom, tako su i vrlo bitne antropološke osnove turizma. Neprijeporno je da je čovjek ishodišna točka i subjektivni element u turizmu. On je pokretač i sudionik stalnih povratnih migracija koje zovemo turizmom. Potrebe za putovanjem i za tur. rekreacijom stare su koliko i čovječanstvo, bez obzira što se one izrazito i u pravilu manifestiraju kod urbana čovjeka u 19. i 20. st., a nastale kao odraz industrijskih revolucija, odnosno procesa kontinentalizacije litoralizacije čovjekove sredine. Takve potrebe treba tražiti u čovjeku bez obzira što je on složeno biće koje je kao takvo teško do kraja odrediti. Čovjek je društveno-povijesno, biološko, nagonsko, kulturno, duhovno biće s razvijenim socio-kulturnim potrebama i potencijalima i kao takav je totalno stvaralačko, maštovito, znatiželjno i pustolovno biće sklono putovanju. To bi u osnovnim crtama bili opći antropološki korijeni i izvori čovjekove potrebe, te sklonosti za kretanjem i putovanjem. Suvremeni se čovjek pri zadovoljavanju svojih primarnih i sekundarnih potreba (potreba za rekreacijom) uvijek vraća svojim iskonskim bio-antropološkim potrebama kao što su: potreba za prirodom, za igrom, te za komuniciranjem s drugim ljudima. Zadovoljene bio-antropoloških ljudskih potreba je 1. i primarni pokretač suvremenih i masovnih tur. kretanja. Iako je čovjek od svog rođenja izložen procesu socijalizacije, transformirajući se od biološke jedinke u društveno biće s razvijenim navikama i ponašanjima, on u isto vrijeme postaje i faktor desocijalizacije. Zato mu je potrebno stalno vraćanje «njegovom izvornom ponašanju» koji putem prirode, igre, i komuniciranja na najbolji način rekompenzira njegovo fiziološko i psihološko stanje.  

16.	SOCIOLOŠKI ASPEKT TURIZMA. SLOBODNO VRIJEME I TURIZAM
1.etapa razvoja turizma od sredine 19. st. do prvog svjetskog rata ima sljedeće karakteristike: nastaje preslojavanje u turističkom prometu pojavljuju se turističke povlaštene skupine i dokoličarski sloj, Tomas Cook osniva 1. putničku agenciju čime započinje proces organiziranog putovanja, stvaraju se nove prometne mogućnosti i željeznica tada ima revolucionarnu ulogu. To je razdoblje preobražaja smještajnih kapaciteta, pojava turističkih mjesta, orijentacije prema moru, utjecaja sporta i velikih priredbi, pojava turističkih vodiča, nastanak tur. inicijativne i receptivne organizacije, te pojave državnih organa. U tom razdoblju turizam je lokaliziran, monostrukturan, sve više razvija ugostiteljstvo, znanstveno se promatra, govori se o njegovim ekonomskim koristima, utvrđuje se turistička politika.
2.etapa razvoja turizma –između dva rata- javlja se sve veći broj sudionika u tur. prometu, uključuju se razni pripadnici slojeva i klasa-građanska klasa, postaje policentričan, polistrukturan, mobilan, mijenja se tipologija sezona i dobiva ljetovališne oblike, a radnici dobivaju određena soc. prava, turizam sve više poprima sezonski karakter, jača utjecaj organizatora putovanja i pojava novih vrsta turizma i organizirane dokolice, sve više tendira masovnosti, biva činiocem socijalizacije čovjeka turista.
3. etapa razvoja turizma- U razdoblju nakon 2.svjetskog rata turizam postaje životna potreba velikog dijela ljudi, svi slojevi društva sudjeluju u tur. kretanjima, nastupa era soc. turizma, «turizam za sve», i povećava se fond slobodnih financijskih sredstava i slobodnog vremena, uz boravišni se još razvija automoto, zimsko-planinski, socijalni, kupališni turizam, te mnogobrojne druge vrste masovnog i selektivnog tur. , od 1950. turizam definitivno postaje masovni, , postaje «bijela industrija», «industrija odmora» i «privreda svih privreda», turistička potražnja postaje sve individualiziranija  i slojevitija, a tur. ponuda kruta, homogena i uniformirana. 70-ih i 80-ih godina nastupa razdoblje «kvantitete u kvalitetu» ukupne i pojedinačne turističke ponude, nastaju novi programi, nove vrste turizma, korištenje godišnjih odmora u jednom terminu,. Kultura, priroda i ekologija sve više čine sinonime i stupove tur. budućnosti. Dolazi do jačanja neprofitnih organizacija u turizmu, sve veće primjene marketinškog koncepta, smanjuje se prosječni boravak turista na 5-7 dana . Domaći turizam ima sve veće značenje. Turizam postaje poželjno i pogodno sredstvo međunarodne razmjene..

17.   MEĐUODNOS KUTURE I TURIZMA
	Turistička kultura je uži pojam od kulture i turizma. Ona je jedna od vrsta posebnih kultura, kao što su: tehnička, fizička, zdravstvena, stambena, obrazovna, kultura slobodnog vremena, odgojna, sportska, radna, uslužna, ekonomska, opća i osobna kultura... Ona je kultura putovanja i odmora izvan domicila, a temelji se na proučavanju urbane sociologije, kulturne antropologije, sociologije kulture, kulturne politike turizma, pedagogije, psihologije, organizacije slobodnog vremena te drugih disciplina. Definira se kao dio opće kulture i to kao skup i stupanj navika, spoznaja i postupaka, koje čovjeka osposobljavaju da vlada i da se snalazi u svim odnosima i pojavama koje nastaju i koje se nameću putovanjem, prihvaćanjem i boravkom u tur. svrhe. Ona sadržava elemente i vrijednosti  subjektivne i objektivne kulture u sferi emitivnog i posebno receptivnog turizma ili tur. područja. U tur. se kulturi s jedne strane susreću i kvalitetno spajaju različiti čovjekovi elementi i poticaji – navike, tradicije, motivi, spoznaje. S druge strane promoviraju se i tur. vrednuju ukupna i pojedinačna materijalna dobra kulturne baštine, prirodnog, prostornog, ekološkog, te turističko-ugostiteljskog aspekta, sve u cilju zaštite, očuvanja, razvijanja, planiranja i organizacije ukupnih resursa u kulturi i turizmu. Višeznačne su međuzavisnosti i vrijednosti u odnosu kulture i turizma, bez obzira da li pojam kulture definiramo i sagledavamo odvojeno ili u svezi s turizmom. U tom smislu kultura se u odnosu na turizam pojavljuje dvojako ili kao kultura i turizam ili kao turizam u kulturi, odnosno kao posebna tur. kultura. Pozitivni utjecaji i odnosi između kulture i turizma mogu se promatrati kroz sljedeće pojave:
1.	sociokulturne pojave- utjecaj turista na receptivno stanovništvo i obratno: utjecaj na navike, običaje, etiku, moral, način života i rada, stambenu i komunalnu kulturu...
2.	kulturno razvojne pojave – utjecaj turizma na kulturnu razinu stanovništva, na razvoj kulturnih djelatnosti i kulturne infrastrukture. 
3.	Povezanost kulturno povijesne baštine s turizmom – razvoju ili uništavanje kulturne baštine
4.	Stvaranje kulturnog i kulturno-turističkog ambijenta određene sredine
Kultura i turizam korespondiraju s napomenom da je stupanj njihove povezanosti veći u društvima i narodima s bogatijim kulturnim stupnjem i civilizacijskim identitetom, te razvijenim društvenim i ekonomskim odnosima. U turizmu razvijenih zemalja ovo spajanje kulture i turizma je u globalu već završeno, dok s druge strane primjer iz hrvatskog turizma upućuje na zaključak da u tom smislu činimo prve ozbiljne organizacijske akcije i postupke. Do sad je bilo štetnih komercijalizacija za svrhe i potrebe turizma što je devalviralo izvornu suštinu povezanosti kulture i turizma. 

18.	GEOGRAFSKI, PROSTORNI ASPEKTI TURIZMA
	Turistička su kretanja prvenstveno prostorna pojava, a budući da se turistička aktivnost i djelatnost odvija u prirodi, prostor je temeljna baza za korištenje različitih rekreativnih potreba. Utjecaj prostora na ekonomske efekte tur. djelatnosti vrlo je važan i najčešće presudan . Većina područja kojima se kreću turisti nema za turizam karakter dobra, s direktnom prometnom vrijednošću, odnosno dobra koje bi se prodavalo u fizičkom obliku kao zemlja, planina, more ili vodopad, ipak će ukupni ekonomski efekti od turizma biti to veći i povoljniji što su kvalitetniji i intenzivniji atraktivni faktori prostora. Zato se prostor i s njim atraktivni faktori tretiraju kao 1 od faktora ponude, tj. kao 1 od faktora tržišta. Oni mogu biti odraz geografske sredine ili pak čovjekove aktivnosti pa se u tom smislu razlikuju: prirodni (biotropni) i društveni ( antropični – antropogeni, spomenici kulture, ...) faktori. Prirodni atraktivni faktori su odraz geografske sredine koju čine ovi fizičko-geografski elementi: klima, hidrografski elementi, reljef, flora i fauna. Obično se u prostoru nađe nekoliko od navedenih elemenata, a što ih ima više te što su raznovrsniji i kvalitetniji, prostor dobiva na tur. atraktivnosti. Posebnu kvalitetu prostoru daju takvi prirodni elementi koji se pojavljuju u iznimnim oblicima, pa su oni s općeg stajališta prirodne rijetkosti. Ako se u određenom prostoru susretnu prirodni i društveni faktori, i ako su s njima usklađeni ostali faktori ponude tada su ostvareni uvjeti i mogućnosti da se postignu povoljni ekonomski rezultati. Kad se pak na nekom području pomoću prirodnih faktora stvare ekonomski efekti onda je to ujedno i znak da prirodna svojstva tog prostora imaju vrijednost koja se može valorizirati. 

19.	EKOLOŠKI ASPEKTI I POSLJEDICE TURIZMA. EKOLOGIJA I TURIZAM
	Turistička su kretanja prije svega prostorna pojava, a budući da se tur. aktivnost i djelatnost odvija u prirodi prostor je temeljna baza za korištenje različitih rekreativnih potreba. Od osobina, položaja, kvalitete prostora ovisi stupanj njegove društveno ekonomske aktivnosti, te gospodarski efekti koji se tu mogu ostvariti. Prirodni i prostorno-ekološki faktori presudno utječu na odabir pojedine tur. destinacije, pa su tako klima, hidrografski elementi, reljef, kvaliteta prostora, flora i fauna, izazov turističkog mjesta, ekološka čistoća i prostorno-kulturno nasljeđe glavni elementi tur. izbora, odnosno putovanja za ljude željne rekreacije. Priroda i prostor su uz čovjeka osnovno ishodište i element u turizmu, i kako su stalno izloženi različitim presijama, devastacijama i destrukcijama, postepeno se troše i nestaju, te onda postoji stalna potreba za njihovom zaštitom i održavanjem. Suočeno s takvim stanjem čovjekove okoline koji se neprestano i brzo pogoršava društvo postaje sve svjesnije opasnosti, te se nastoji obraniti na različite načine od suzbijanja uzroka do sprječavanja posljedica. To je utjecalo na razvitak ekologije kao znanosti koja se bavi proučavanjem svih onih uvjeta i utjecaja o kojima ovisi kvaliteta čovjekova životna prostora. Znamo da je turizam poslije poljoprivrede privredna djelatnost koja se najviše naslanja i u isto vrijeme zavisi od prostora, pa su masovnost i naročito sezonalnost kao najznačajnije njegove karakteristike u isto vrijeme i glavni razlozi negativnih posljedica iz prostorno – ekološke sfere. Masovni turizam u prostorno – ekološkoj sferi sve se više potvrđuje kao pojava kod koje su počeli prevladavati negativni i nepovoljni elementi, no ekološke posljedice nisu samo karakteristike turizma već i drugih društveno-ekonomskih aktivnosti. Danas ima više vrsta turizma i oblika tur. prometa koje možemo prema veličini i stupnju okupacije prostora i prema njegovim negativnim posljedicama što ih izazivaju svojim pritiscima na prosto podijeliti u 3 velike međusobno povezane grupe:    1. ekspanzivni
                                                                    2. agresivni
                                                                    3. destruktivni turizam
Već u momentu svoje pojave turizam se počeo vladati kao svojevrsni korisnik prostora i dok je turizam bio brojčano malen i po sociološkom sastavu privilegija jedne klase, a tur. dokolica imala vremenski dug pasivni karakter veze takvog turizma s prostorom bile su jednostavne i čiste i on nije predstavljao neke posebne prostorne probleme. Takav je turizam za prirodu bio gotovo još uvijek bezopasan. Kada je turizam poprimio velike razmjere i po masama ljudi koje pokreće i povelikom broju mjesta i područja koja obuhvaća postao je uz industrijalizaciju i urbanizaciju jedan od najsnažnijih faktora presije na prostor i najgorih uzročnika narušavanja prirode tamo gdje je ona najljepša, najprivlačnija i s turističkog gledišta najvrjednija i najosjetljivija. Prije su turisti uglavnom boravili u prirodi i pasivno se odnosili prema njoj, dok danas turisti okupirajući veliki prostor vrše vrlo aktivan utjecaj na sve prirodne elemente u smislu degradacije. Zbog svoje vremenske i prostorne koncentracije turizam bitno doprinosi raznim zagađenjima zraka, degradaciji terena, uništavanju vegetacije, okupaciji prostora od strane automobila. Kad se ovim turističko- prostornim ekološkim elementima pridodaju i razni drugi industrijski zagađivači dobit ćemo značaj ekologije za život i perspektivu suvremenog čovječanstva. 

20.   PSIHOLOŠKE, PEDAGOŠKE I EDUKATIVNE FUNKCIJE TURIZMA
	Masovnost koja karakterizira suvremeni turizam dovela je do toga da su prevladali komercijalni interesi, koji su predstavljali realnu i već dokazanu opasnost od dominacije onih pojava koje turizmu oduzimaju plemenitu funkciju, koje degradiraju ljudske vrijednosti, koje onemogućuju ljudsku težnju za istinskim usavršavanjem. Poprimajući danas masovne i društvene pojave u turizmu se pojavljuju psihološke, društveno i kulturno devijantne pojave koje dolaze do izražaja u tzv. konfliktnim situacijama, tj. kad pojedinac ili grupa dođu u sukob s općim društvenim normama i shvaćanjima. Sa psiho-sociološkog stajališta ističu se 3 temeljna uzroka nekim ozbiljnim negativnostima u ponašanju: frustracija, poremećaj u sustavu vrijednosti, popuštanja socijalne kontrole. Kod frustracije se radi o osjećaju nejednakosti odnosno reakciji nelagodnosti ili protesta naročito tamo gdje se jedan do drugog nalaze objekti koji primaju goste s velikim razlikama u platežnoj moći. Osjećaj nezadovoljstva ili nekakav drugi osjećaj pojavit će se kod skromnog i siromašnog mjesnog stanovništva, ako u njihovu do tada netaknutu sredinu dođu gosti koji se razbacuju novcem i drugim vidljivim izrazima bogatstva. U tom slučaju je potreban visoki stupanj turističke kulture prije svega svih turista da se ne prepuste negativnom djelovanju spomenutih razlika i da se ne razmeću svoji obilnim dobrima. Kao društvena pojava u kojoj je osnovni faktor čovjek sa svojim kulturnim i rekreacijskim zahtjevima turizam nužno uključuje i neke odgojno – obrazovne sadržaje. Zato se u novije vrijeme sve više ističe njegova pedagoška, odnosno njezina odgojno- obrazovna vrijednost. Tur. kultura koja je neophodan uvjet za skladan razvoj humanističkih i ekonomskih vrijednosti turizma postiže se prije svega odgojem i obrazovanjem, pa se u tom smislu poduzimaju propagandno odgojne kampanje u smislu kulturnog prihvata i tretiranja turista kod svih slojeva stanovništva, a pogotovo zbog toga kad se zna da je ovaj momenat zanemaren u opće obrazovnom sustavu. Odgojno obrazovnim radom odnosno metodološkim pristupom putem predavanja, tečajeva i seminara za receptivno stanovništvo podiže se tur. kultura domicilnog stan., zatim odgojno obrazovnim radom u kadrovskim službama turističko – ugostiteljskih organizacija podiže se obrazovna razina radnika s neadekvatnim ili nižim školovanjem.

22.	ANIMACIJA U TURIZMU
	Nastanak i razvoj animacije je u uskoj vezi s nastankom i razvojem turizma. Mnogobrojni suvremeni oblici organizacije i animacije (poticanja) dijela slobodnog vremena kojeg nazivamo turistička dokolica tijekom svoje prošlosti je poprimala razne organizacijsko – manifestne izraze i kreacije kojima je bio cilj motivirati i zadovoljiti gosta turista u njegovim sve većim i raznovrsnijim zahtjevima i željama. Ovisno o općim društveno – ekonomskim karakteristikama društva i pojedinih društvenih skupina u pojedinim fazama njihova razvitka trebalo je na različite načine planirati, organizirati, voditi i kreirati veliki broj zahtjevnih programa koji se mogu svesti pod aktivnosti animacije u sferi zabave, kulture, športsko – rekreativne organizirane dokolice i prezentacije tur. atrakcija. U turizmu prošloga stoljeća veliki broj zanimljivih programa vezanih za doček i ispraćaj gostiju, te dnevnih i noćnih programa u povodu različitih svečanosti, prigoda i promenada, mogao se realizirati jer su u svakom tadašnjem tur. mjestu i uglednijem hotelu postojali vrsni organizatori i učitelji zabavno – atraktivnih programa , koji su imali temeljnu zadaću zadovoljiti gosta turista. Od tada pa do danas kroz različite organizacijske forme i posebne projekte razvijala se jedna specifična i sve značajnija turistička djelatnost, jedno osebujno zanimanje koje je u turizmu trebalo bitno utjecati na 2 ključna tržišna segmenta na : A) TUR. POTRAŽNJU – da motivira i potakne turiste da sudjeluju u tim sadržajima, i B) TUR. PONUDU – da je poboljšava, nadahnjuje oživljava: i to po svom izboru, sadržaju, opsegu, trajanju i svekolikoj komunikaciji. Dinamički rast i rast suvremenog turizma u svim njegovim vrstama i oblicima stvarao je nove poticaje, motive i potrebe, nove organizacijske zahtjeve u sferi tur. tržišta, koje su zatim značajno utjecale i na ciljeve i zadatke te sredstva animacije , tj. na vrste, dosege, profilaciju, mjesto i status profesije animatora. Teorijska istraživanja animacije u turizmu nisu općenito, a posebice u nas , dovoljno znanstveno i temeljito obavljena, što onda u teoriji i praksi izaziva veći broj simplifikacija i praznina koje se negativno odražavaju na njezin status i daljnju afirmaciju, tako potrebnu turizmu na današnjem stupnju njegova razvoja. Svaki doprinos iz tog područja proučavanja čini važan iskorak na putu cjelovitog teorijskog i aplikativnog oblikovanja te turističko – ugostiteljske djelatnosti koja je u praksi dosta zapostavljena. Potrebno je sustavno jačati, razvijati i afirmirati dignitet te nezaobilazne i značajne turističke profesije.

23.EKONOMSKI TEMELJI I OBILJŽJA TURIZMA
	«Ekonomski element je zajednički pokazatelj psihološkoga, sociološkoga, kulturnoga, geografskog i tehničkog gledanja na turizam.»   U sferi tur. motivacije koja je nedovoljno istražena sa sigurnošću se može reći da u njoj prevladavaju one potrebe koje su biološki i antropološki ukorijenjene u svakom pojedinačnom ljudskom biću. Velika koncentracija stan. u gradovima, njihov način života i svekolike ugroženosti, depresije, frustracije izazivaju i snažnu potrebu za tur. dokolicom. Povijesno gledano, počevši od prvih tur. putovanja aristokracije pa do prvih znakova omasovljenja turizma broj sudionika se naglo povećava, a 50 – ih godina prošlog stoljeća sudjelovale su milijunske mase radnoaktivnog stanovništva Zemlje, pri čemu turizam po svemu dobiva atribute masovne društvenoekonomske pojave. Omasovljenje turizma je popratna pojava procesa industrijalizacije i urbanizacije. Povećanjem proizvodnje a samim time i naglim povećanjem broja zaposlenih, te uz povećanje fonda slobodnog vremena , osiguravaju se sve veća raspoloživa materijalna i financijska sredstva koja omogućavaju zadovoljenje i primarnih ali i sekundarnih potreba u koju spada i turizam. Prave uzroke pojave turizma i faktore njegova razvoja treba tražiti u prostornom okviru urbane strukture industrijaliziranih zemalja. Pojavljuju se prve organizirane forme turizma kada Thomas Cook , čovjek koji je u tur. razvoju poveo tehničku, ekonomsku i organizacijsku revoluciju, organizirao prvo tur. putovanje i osnovao prvu tur. agenciju. Paralelno s rastom tur. motivacije i interesa, a uvjetovano procesima industrijalizacije , podjele rada i specijalizacije, te urbanizacije, dolazi također do bitnih promjena receptivne ponude, tj. receptivno – smještajnih kapaciteta. Mali pojedinačni hoteli i dr. smještajni objekti prerastaju u suvremena hotelska zdanja i velike hotelsko turističke aglomeracije. Grade se pansionski kapaciteti , a zimsku sezonu zamjenjuje ljetna te sunce i more postaju najvažniji motivi putovanja. U drugoj polovici 19. st. formira se francuska Azurna obala te mnoge destinacije u Italiji i na našim prostorima (Kvarnerska rivijera, Crikvenica, Mali Lošinj, Rab, Hvar, Dubrovnik...) koja tek nakon 2. svj. rata postaju masovne destinacije. Tek kad se podigao životni standard i realna nadnica širokih slojeva: službenika, namještenika i radnika i kad su ti slojevi osigurali pravo na plaćeni godišnji odmor mogli i oni postati aktivni učesnici tur. putovanja , te su stvorili masovnu osnovu suvremenog turizma, koja se nalazi u stalnom porastu. Turizam je najveća migracijska pojava ne samo današnjice, nego i općenito povijesti čovječanstva. Boravak uz more osnovni je oslonac turizma što vrijedi za većinu zemalja u razvoju. Iskorištavajući prednosti «nevidljivog izvoza» ostvaruje se osjetna devizna zarada, a radnointezivna tur. industrija utječe na regionalni preobražaj i zaustavljanje iseljavanja. Krug država koje favoriziraju turizam stalno se povećava a znanstvena istraživanja tog složenog socio – ekonomskog fenomena neprestano otkrivaju nove aspekte. 

24.   TURIZAM KAO POSEBNA KATEGORIJA OSOBNE POTROŠNJE
	«Razvijeni svijet je generator masovne turističke potražnje. Turizam je prvenstveno akt potrošnje.» Razvitak turizma pokazuje da je potražnja za turističkim uslugama prethodila ponudi te da je ona i dovela do njezina formiranja Takva se ponuda mogla razviti tek onda kad su turisti postali tako brojni i kad su raspolagali tolikim vremenom i sredstvima da su i mnogi ljudi različitih zanimanja mogli na toj pojavi osnovati svoju egzistenciju. No podloga te značajne pojave u turizmu bila su materijalna sredstva koja su turisti mogli i biti voljni potrošiti za usluge što su ih tražili pa je potrošnja bila onaj faktor koji je od početaka dao turizmu trajno obilježje i na tržištu utvrdilo odnose u kojima je potražnja dobila prevladavajuću ulogu. Turizam kao faktor i odraz razvoja društva , kao «usluga svih usluga» , «privreda svih privreda», postaje osobito u procesu tercijarizacije i kvartarizacije društva, posebna i sve značajnija kategorija osobne potrošnje. Istraživanja na naučno – ekonomskoj osnovi o potrošnji stan. sve su obilnija i složenija. Od potrošnje zavisi proizvodnja jer sve što se  proizvodi namijenjeno je određenoj potrošnji iza čega slijedi opet novi ciklus proizvodnje. Trebalo je utvrditi gdje se nalaze novčana sredstva namijenjena tur. potrošnji, kolika je ili kolika može biti masa tih sredstava te od čega ona zavisi. Turistička potrošnja je dio osobne potrošnje pa je prema tome ona i dio osobnog dohotka. Pojedinac može troškove zadovoljenja svojih potreba podmiriti samo iz svog osobnog dohotka. Najprije mora odvojiti dio za podmirenje primarnih potreba. taj dio dohotka je prema tome potpuno neosjetljiv na sekundarne potrebe. One osobe koje svojim dohotkom mogu zadovoljiti samo primarne potrebe, automatski su isključene od mogućnosti da postanu turisti, jer turizam spada u sekundarne potrebe. Potrošnja turista uopće samo je dio njihova osobnog dohotka koji je istovremeno i dio već stvorenog i raspodijeljenog nacionalnog dohotka. U ekonomskom pogledu bitna razlika nastaje kad turist svoj dio osobnog dohotka troši u inozemstvu a ne u vlastitoj zemlji. Kad ga troši u inozemstvu. turist je putem svog osobnog dohotka izveo dio nacionalnog dohotka svoje zemlje, a uvezao je i usluge i robu one zemlje u kojoj je kao turist boravio. To je tzv. tihi ili nevidljivi izvoz i uvoz. Time turist proširuje tržište i povećava realizaciju nacionalnog proizvoda određene strane zemlje, a za toliko smanjuje u vlastitoj zemlji. Kad svoj osobni dohodak troši u vlastitoj zemlji time zaista vrši realizaciju nacionalnog dohotka, ali ipak ne dovodi do njegova povećanja jer je veličina osobnog kao dijela nacionalnog dohotka zadana veličina. Domaće stanovništvo ne može povećati već primijeniti dio osobnog dohotka. Može ga različito preraspodijeliti za neke potrebe više a za neke manje, što također može imati ekonomskog značenja, ali je bitno drugačije nego što je potrošnja inozemnih turista. Rast i ekspanzija turističke potrošnje rezultat je ovih činioca: 
1.	promjena u vrstama turizma, od masovnog do selektivnog, od statičkog do mobilnog, od uniformiranog do kvalitetnog,
2.	prijelaz na tur. usluge višega reda kvalitete., od poboljšanja smještajne strukture do rasta izvan pansionske potrošnje u odnosu prema pansionskoj potrošnji,
3.	povećanje dužine i trajanja putovanja 
4.	produljenje vremena provedenog na odmoru kao i korištenja godišnjeg odmora u 2 ili više dijelova,
5.	postupnog smanjenja vremenskih sezonskih oscilacija u turizmu,
6.	zapažene prostorne disperzije tur. kretanja.

25.	NABROJITE SVE POZITIVNE NEPROFITNE ( DRUŠTVENE ) I PROFITNE ( EKONOMSKE ) FUNCIJE TURIZMA 
                                      POZITIVNE NEPROFITNE ( DRUŠTVENE) FUNCIJE TURIZMA       
	Danas se tur. rekreacija više ne smatra samo individualnom potrebom već joj se priznaje i karakter društvene potrebe. Ona djelovanja koja vrši turizam radi zadovoljavanja rekreacijskih potreba pojedinca smatraju se funkcijama s neposrednim djelovanjem i te funkcije postoje i djeluju nezavisno od toga je li turist toga svjestan ili nije. U društvene funkcije suvremenog turizma koje neposredno djeluju na turiste ubrajaju se: ZDRAVSTVENA, ZABAVNA I KULTURNA. U turizmu je najvažnija i najraširenija njegova ZDRAVSTVENA funkcija, a to je ona koja neposredno pozitivno utječe na zdravlje i kondiciju čovjeka, a time i društvene zajednice. Tu funkciju vrši turizam bez obzira na to je li turist svjestan tog djelovanja i to na vrlo različite načine; šetnjom, kupanjem, sportom, mirovanjem... Turizam najčešće pridonosi sprječavanju bolesti (djeluje kao preventiva), a ne liječenju bolesti koja se već pojavila (kurativa). Tako da se osnivaju mnoge zdravstvene ustanove koje primaju na liječenje ili rehabilitaciju takve osobe koje moraju poštovati određene upute i nalaze se pod liječničkim nadzorom, ali se u svemu ponašaju kao turisti. Na zdravstvenu f. posebno utječe bavljenje sportom, jer on ostvaruje i niz drugih djelovanja: zabavna, kulturna, a pridodaju mu se i socijalna djelovanja koja nastaju na temelju razvijenog osjećaja prijateljstva. Sport može dovesti i do jačanja obrambene moći društva, dakle i do političke funkcije.  ZABAVNA F. turizma djeluje snažno na psihičko stanje i raspoloženje turista. Ona ima vrlo širok raspon utjecaja zbog naglašene razlike među ljudima i pogledu definiranja pojma zabave. Najčešće se pod zabavom smatra onaj oblik razonode koji izaziva vedro i ugodno raspoloženje. Ova je funkcija turizma obično povezana s kulturnom koja pruža psihičku relaksaciju više kvalitete.  KULTURNA F.  utječe da se kod turista , a usput i kod domicilnog stanovništva ostvare kontakti putem kulturnih dostignuća  pa se na taj način čak i navike i potrebe za kulturom prenose u svakodnevni život. Upoznavanje s običajima , navikama, i dostignućima drugih naroda i preuzimanje njihovih kulturnih tekovina dovodi do jačanja kulturnog standarda samih turista ali i stan. tur. područja. Posredna djelovanja turizma mogu početi djelovati tek kad su neposredne funkcije i učinci turizma pokrenuli tur. mase, pa razlikujemo: SOCIJALNU I POLITIČKU F. TURIZMA. SOCIJALNA je vrlo značajna jer djeluje na humanizaciju ljudskih odnosa i smanjenju soc. razlika u nacionalnom okviru i međunarodnim razmjerima. POLITIČKA F. djeluje odgojno u smislu razvijanja osjećaja domoljublja prema vlastitoj zemlji i ljudima, dok na širem planu poboljšava odnose među narodima, jača u ljudima želju za mirom, i tako neposredno pridonosi boljem razumijevanju među narodima. 
                                      PROFITNE ( EKONOMSKE ) FUNCIJE TURIZMA 
	Ekonomske f. turizma su: 
1.	multiplikativna – umnožavanje početnog djelovanja, proširuje tržište, potiče i ubrzava proizvodnju.
2.	induktivna – povećava proizvodnju
3.	akceleratorska – ubrzava opći razvoj
4.	konverzijska – pretvara neprivredna dobra u privredna ( zdravstvo, kultura) 
5.	funkcija zapošljavanja – nova radna mjesta, smanjenje migracijskih pojava
6.	razvitak nerazvijenih područja
7.	usklađivanje robno – novčanih odnosa – unos stranih sredstava plaćanja bez izvoza protuvrijednih
8.	 jačanje platne bilance – olakšava nabavu robe u inozemstvu
	1. => turizam drugim djelatnostima kao što su poljoprivreda, prehrambena i prerađivačka industrija...proširuje tržište, potiče i ubrzava njihovu proizvodnju i razvoj, a time utječe i na stvaranje njihova dohotka i društva u cjelini – multiplikativna f. Tako prelivena tur. potrošnja izaziva znatne poz. promjene koje proizlaze iz povećane i usavršene proizvodnje i koje mogu povećati dohotke – induktivna f. Funkcija turizma da u svoj proces uključi znatan dio privrede neke zemlje i ubrzava opći razvoj tove se akceleratorska f. a kad turizam pretvara u privredne resurse brojna inače neprivredna dobra i djelatnosti radi se o konverzijskoj f. Kad turizam vrši prelijevanje dohotka i to najprije onog što je stvoren u proizvodnim granama i iz krajeva s razvijeno proizvodnjom u pravcu tur. područja kažemo da dohodak struji iz privredno razvijenih u privredno nerazvijena područja. Posebnu ekonomsku važnost turizam ima u djelovanju na području robno novčanih odnosa. Potrošnja stranih turista donosi zemlji veliku korist jer inozemni turizam unosi strana sredstva plaćanja bez izvoza odgovarajućih protuvrijednosti iz zemlje i u tom se smislu povećava dohodak. Takav se način ostvarivanja deviznih sredstva zove nevidljivi izvoz, za razliku od robnog izvoza gdje roba vidljivo izlazi preko granice. Na taj način turizam utječe na platežnu bilancu jer olakšava zemlji nabavku robe u inozemstvu koja je potrebna za razvitak industrije i drugih djelatnosti. Na području zapošljavanja turizam otvara nova radna mjesta, pridonosi smanjenju migracijskih pojava. 

31.	PROMET I TURIZAM. TURISTIČKA PUTOVANJA I MIGRACIJE.
	«Dominantna ekonomska činjenica našeg doba nije razvitak proizvodnje već transportne djelatnosti.»  Promet je značajan faktor ali i preduvjet razvoja turizma u svim njegovim razvojnim fazama. Ima inicijalnu ulogu i preduvjet je tur. prometa uopće, dok je masovni turizam najneposrednije uvjetovan stanjem prometnog sustava. Dobro razvijen prometni sustav djeluje kao stimulator i generator tur. kretanja., ali i kao kreator tur. potražnje i integrator tur. usluga i ponude u cjelini. Ona raznovrsno i višestruko djeluje na omasovljenje turizma , a njegov se učinak najsnažnije osjeća u prometnim mrežama, transportnim sredstvima, načinu organiziranja prijevoza i cijena transportnih usluga. Pojavljuje se kao činilac razvoja turizma i u prijevozu materijalnih dobara i robe koja se dovozi na tur. područje. Osnovni smisao tur. putovanja jest to što ljudi nisu u mogućnosti izvjesne svoje želje i potrebe zadovoljiti u mjestu stalnog prebivališta , a odlazak na putovanje upravo im omogućuje promet svojom infrastrukturom, prijevoznim sredstvima i organizacijom. Razvoj masovnih sredstava prometa omogućio je neslućenu ekspanziju turizma. Sve veće omasovljenje turizma omogućuje sniženje cijena prijevoznih usluga, a time i daljnje povećavanje broja sudionika u turizmu. Smatra se da su presudnu ulogu u omasovljavanju turizma odigrale željeznice. 3 fenomena koja su individ. putovanja pretvorila u masovni turizam: 
•	željeznice i njeno organiziranje dužih putovanja predstavljenih od strane Thomas Cooka,
•	motorno vozilo (automobil) koji je zadovoljio individualnu potražnju u pogledu stalnog podsticanja na putovanja
•	avion koji se razlikuje od ostalih oblika transporta svojom kvalitetom, tj. brzinom i porastom kapaciteta. 

32. TURISTIČKO UGOSTITELJSTVO I HOTELJERSTVO. SMJEŠTAJ I PREHRANA
	UGOSTITELJSTVO se može definirati kao gospodarska djelatnost tercijarnog karaktera, kompleksnog procesa pripreme i pružanja, proizvodnje i organizacije ugostiteljskih i vezanih usluga prihvata, smještaja, ishrane i boravka turista i dr. potrošača u ugostiteljskom objektu. Osnovne odrednice ove definicije izražavaju karakter ugostiteljske djelatnosti.
1.	gospodarska – označava ekonomski svrsishodan proces ulaganja, funkcioniranja nove vrijednosti u zadovoljenju potrebe potrošača.
2.	tercijarna – izražava uslužni karakter ugostiteljskog procesa u pripremi i izvršenju usluga,
3.	kompleksna – označava djelovanje više čimbenika u procesu različitih osnovnih ili pratećih obilježja u usluživanju, s elementima: proizvodnje, organizacije, posredovanja i izravnog pružanja usluge.
4.	turistička – razumijeva da se ugost. usluge realiziraju u integriranom procesu zadovoljenja potreba turista.
5.	komplementarna – označava da se u procesu kompletiranja tur. servisa pružaju i dr. usluge vezane za potrebe turista i dr. potrošača. 
	Ova djelatnost omogućava izvršenje prijeko potrebnih usluga prihvata, smještaja, ishrane i boravka turista i dr. potrošača. Zbog  toga predstavlja osnovu gospodarske djelatnosti tur. privrede i poduzeća koje pružaju ugost. usluge u mjestima tur. boravka i tijekom tur. putovanja. Budući da svoj proizvodni program veže uz lokalno stanovništvo, prema svojim značajkama predstavlja i opću gospodarsku funkciju zadovoljenja potreba mjesnog stan. 
	HOTELJERSTVO predstavlja osnovni oblik ugostiteljske djelatnosti Ostvaruje se u objektima s osnovnim uslugama smještaja, drugim ugost. uslugama ishrane i pića te pratećim uslugama zadovoljena potrebe gostiju koji borave u hotelu ili samo koriste odgovarajuće usluge. Hotel je tipičan objekt za usluge različitog profila:
1.	užeg i šireg poslovnog programa
2.	veličine – mali do 100 kreveta, srednji od 100 do 500 kreveta i veliki s više od 500 kreveta
3.	lokacije – turistički, gradski i drugog tipa
4.	kategorije – prema različitim uvjetima
	Od početka ugostiteljstva različito su nastajali i funkcionirali objekti za smještaj, poslije nazvani hoteli, da bi danas imali različita obilježja postajući svojevrsna hotelska industrija. Kao takvi predstavljaju materijalnu osnovu receptivnog čimbenika u tur. mjestima i prostor za pružanje osnovnog ugost. servisa za prihvat i smještaj gostiju. 
	Ugostiteljstvo se odvija u:   
1.	kapacitetima smještaja : osnovni (hoteli, moteli, pansioni, prenoćišta, turistička naselja, gostionice) i komplementarnim kapacitetima smještaja (lječilišta u toplicama, klimatska lječilišta, planinarski domovi, radnička odmarališta, dječija i omladinska odmarališta, kampovi i kampirališta, privatne sobe, ...)
2.	kapacitetima ugostiteljstva za pružanje usluga hrane i pića (restorani, kavane, krčme, barovi, buffeti, klubovi, konobe, itd.)
                                                       
33. PUTNIČKE ILI TURISTIČKE AGENCIJE. POSREDOVANJE U TURIZMU
	Kad je riječ o turistima i o organizaciji njihova putovanja nezaobilazno i pionirsko mjesto imaju putničke agencije. Turistička agencija od Cookova utemeljenja 1845. godine pa do danas ostaje važan akcelerator razvoja suvremenog turizma i faktor prerastanja turizma u svjetski masovni fenomen. Sve veća potreba za tur. putovanjima traži određenu organizaciju i to ne samo onu u kojoj je potreban prijevoznik već i onu vezanu za pružanje usluga prehrane i smještaja. Pod pojmom tur. posrednici najčešće govorimo o putničkim (turističkim agencijama, privrednim subjektima koji potencijalnim klijentima prodaju vlastiti proizvod – turistički aranžman (grupni ili individualni), sastavljen od kombinacije više vrsta raznih usluga trećih poduzeća, nužnih za nesmetano putovanje i dulji boravak turista u određenoj turističkoj destinaciji. Stoga su najvažnije funkcije putničkih agencija njihova posrednička, organizacijska, informativno – savjetodavna i promotivna funkcija. Putnička agencija je trgovac na malo i posrednik između tur. ponude i potražnje. Prodaje usluge u svoje ime, ali za tuđi račun. Plasira na tržište tuđe proizvode, najčešće proizvode turoperatora – turističke aranžmane. Osnovni izvor prihoda je provizija. Putnička agencija ne snosi rizik za neprodane kapacitete. Ima izravni kontakt sa klijentima, tj. vrši izravnu prodaju uslugu klijentima. Lokacija putničke itekako je bitna za uspjeh u poslovanju. Glavna funkcija putničke agencije jest posrednička , a prevladavajuća je opća informativno savjetodavna funkcija. Putnička agencija ima vrlo izraženu komercijalnu – propagandnu funkciju. Putničke se agencije mogu podijeliti prema prostoru na kojem djeluju na emitivne i receptivne putničke agencije, dok bi prostorni obuhvat uključivao međunarodne, nacionalne, regionalne i lokalne putničke agencije. Broj putničkih agencija raste proporcionalno s brojem dolazaka turista. Turističke agencije ostvaruju poslovni odnos kontaktirajući s tur. potražnjom i ponudom što ukazuje na njihovu dvostruku ulogu: S jedne strane vezuju sve veće mase ljudi tumačeći njihove potrebe, interese i želje. S druge strane zastupaju interese na strani tur. ponude nudeći na turističkom tržištu njihove usluge i proizvode. Preko turističkih agencija danas se u svijetu obavlja oko 35% turističkih putovanja Osim posredničke funkcije, tur. agencija obavlja i druge skupine poslova koje su profitabilne i neprofitabilne (davanje informacija) kao npr. prodaja karata  i ulaznica za razne zabavne manifestacije, organizacija transfera, izleta...

34. GRUPE POSLOVA KOJE SE OBAVLAJU U TURISTIČKIM AGENCIJAMA
	Tur. agencije obavljaju razne djelatnosti. Inicijativno poslovanje se odnosi na kompleksne aktivnosti pružanja inicijativnog tur. servisa na domaćem tržištu potražnje – organizacija putovanja domaćih turista u zemlji i inozemstvu, od strane domaćih inicijativnih agencija i inozemnom tržištu potražnje – organizacija putovanja inozemnih turista u našu zemlju, od strane turoperatorskih organizacija. Tu su agencije razvile tehnologiju poslovanja, povezujući nositelje ponude i plasirajući tur. proizvode adaptirane zahtjevima potrošača. Ovo se odnosi na sam sadržaj paketa, aranžmana, i na njegovu cijenu, zatim promocijski nastup, i napokon primijenjeni oblik prodaje.  Receptivno poslovanje usmjereno je u 3 smjera u kojima se najvećim intenzitetom izražava interes tur. ponude i to: plasman kapaciteta smještaja na domaćem i inoz. tržištu organizirane potražnje, izvršenje poslova transfera čime se uvjetuje kvaliteta putovanja i izvršenje poslova izleta čime se uvjetuje kvaliteta boravka. Poslovi tur. prijevoza obuhvaćaju različite , a međuovisne prometne i turističke funkcije što agencija izvodi samostalno ili ih posreduje a koje se sastoje u : izvođenju prometnih usluga vlastitim ili iznajmljenim sredstvima, prodajom putnih karata na sredstvima javnog prometa, i rent  - a – car djelatnosti. U sklopu ove djelatnosti turističke agencije pružaju usluge organizacije javnog putničkog prometa putem prodaje karata. Turističke agencije također obavljaju i druge poslove kao što su organizacija djelatnosti kreditinih kartica, pribavljanje odgovarajućih putnih dokumenata, mijenjanje stranih sredstava plaćanja, prodaja trgovinske robe, iznajmljivanje sportskih rekvizita, poslovi osiguranja turista...U sklopu tih usluga tur. agencija izvršava posredničku, informativnu, komplementarnu, i organizatorsku funkciju. 

36. TURISTIČKO TRŽIŠTE. DEFINICIJE I PODIJELE
	Tržište je mjesto susreta ponude i potražnje, pa iz toga proizlazi da je turističko tržište prije svega dio tržišta usluga ( tercijarnog sektora), sa svim značajkama koje karakterizira tržišta usluga, ali i s mnogo posebnosti. Prema Rječniku turizma, turističko tržište je skup odnosa ponude i potražnje u području usluga i dobara što služe za podmirenje turističkih potreba na određenom prostoru, a može se reći da je tur. tržište skup odnosa ponude i potražnje koji nastaju pod utjecajem turističkih kretanja. Turistička je ponuda u pravilu prostorno odvojena od turističke potražnje., što znači da kupac mora doći, putovati na mjesto gdje se ponuda locirala. Turistička potražnja uvijek putuje tur. ponudi. Turistička ponuda komunicira s tržištem potražnje bilo izravno ili neizravno, putem tur. posrednika. Tur. posrednici kako bi što uspješnije prodavali usluge ponude nastoje se što više približiti svojim kupcima. Za shvaćanje tur. tržišta treba najprije podijeliti tržišta na : *tržište roba i   *tržište usluga.   Na robnim tržištima roba se šalje, roba putuje svojim potrošačima kupcima, formirajući tako različita tržišta Mjesto proizvodnje robe i mjesto prodaje te robe u pravilu nije identično. Na turističkom tržištu koje je prvenstveno tržište usluga, proces spajanja ponude i potražnje je potpuno suprotan. Na tur. tržištu kupac – turist putuje u mjesto koncentrirane tur. ponude, gdje očekuje zadovoljenje svojih tur. potreba i tek tada počinje proces kupoprodaje između ponude i potražnje. Bez fizičkog prisustva kupca – turista, na mjestu «proizvodnje» tur. usluga uopće ne dolazi do aktiviranja tur. ponude. Na robnim tržištima proizvođači, dobavljači i ostali subjekti ponude, šalju robu na tržište a za uzvrat dobivaju novčana sredstva , koja im šalju kupci različitim načinima plaćanja. Na tur. tržištu se sve u pravilu događa na «licu mjesta». Tur. usluga čeka kupca koji mora doputovati da bi «konzumirao» tu uslugu i nakon toga platiti dobiveno. Na tur. tržištu kupac i «novac» putuju k tur. ponudi, jer se statične tur. usluge mogu plaćati isključivo na licu mjesta. Ni jedno tržište usluga, pa tako i turističko nema mogućnosti izravnog predstavljanja svojim potencijalnim kupcima na načina da im pruža usluge u mjestu njihova boravka. U pravilu postoji samo jedan način povezivanja tur. ponude s dislociranom tur. potražnjom, a to su promotivne aktivnosti sudionika tur. ponude ili kratko turistička promocija.3 bitne karakteristike tur. tržišta su :
1.	mjesto na kojem se susreću tur. potražnja i ponuda, tj. kupci i prodavači,
2.	vrijeme njihovog susreta
3.	način funkcioniranja tur. tržišta

37. & 38. FAKTORI ILI ČIMBENICI TURISTIČKE POTRAŽNJE I PONUDE / KARAKTERISTIKE TURISTIČKE POTRAŽNJE I PONUDE
TURISTIČKA POTRAŽNJA
	Turistička potražnja predstavlja skupinu potencijalnih turista – potrošača koja svojim stavovima, navikama, željama i mogućnostima određuje količine, kvalitetu i cijene pojedinih usluga na tur. tržištu. Bitne karakteristike tur. potražnje su : 
1.	dislociranost potražnje od ponude, 
2.	heterogenost potražnje, 
3.	elastičnost potražnje,
4.	mobilnost potražnje i 
5.	sezonski karakter.
	DISLOCIRANOST POTRAŽNJE OD PONUDE Tur. potražnja je u pravilu prostorno odvojena od tur. ponude. Ta odvojenost može biti od nekoliko km, do nekoliko tisuća km, što prvenstveno ovisi o geografskoj poziciji mjesta stalnog boravka i njegove udaljenosti od odabranog turističko odredišta. Gradovi, tj. velike urbane aglomeracije su u pravilu i veliki emitivni centri tur. potražnje. Dislociranost potražnje od tur. ponude potvrđuje nužnost putovanja od mjesta stalnog boravka do mjesta privremenog boravka, tj. tur. destinacije, odnosno značaj i ulogu prometa u turizmu. 
	HETEROGENOST POTRAŽNJE odnosno različitost definirana je neodređenom skupinom ljudi, koja ima različite potrebe, koje se zadovoljavaju na različite načine, u različitim tur. odredištima i u različito vrijeme. Heterogenost tur. potražnje treba početi promatrati od čovjeka jedinke te potražnje, za kojeg smo utvrdili da su njegovi stavovi, želje i navike, a posebno njegove financijske mogućnosti temelj različitosti odnosno temelj za strukturnu analizu heterogenosti potražnje. Jedan od suštinskih problema poslovanja u turizmu je pronaći unutar ogromne nedefinirane mase mogućih potrošača određenu skupinu ljudi koji imaju približno slične zahtjeve mogućnosti i koji se mogu u isto vrijeme uključiti u tur. aktivnosti. 
	Čimbenici koji utječu na tu različitost su: 
1.	demografski (starosna struktura, nacionalna pripadnost turista te njihove platežne sposobnosti).
2.	psihografski koji su vezani uz životni stil pojedinca, njegovu sposobnost te stupanj svijesti i percepcije o samom sebi i društvu kojem pripada.
3.	geografski čimbenici se u Europskim okvirima koriste najčešće prilikom segmentiranja tržišta inozemne turističke potražnje gdje se govori o podijeli geografskog prostora na manje cjeline, koje ne moraju pratiti državne granice već se određuju s obzirom na udaljenost emitivnih i receptivnih područja, te samih karakteristika pojedinog prostora. 
4.	Posljednja skupina čimbenika heterogenosti tur. potražnje je skupina čimbenika predodređenih ponašanjem turista na tur. putovanju, a to su stavovi i znanja turista o nama kao tur. destinaciji u inicijalnoj fazi, ponašanje pojedinca pri donošenju odluke o kupnji i realizaciji tur. putovanja, ponašanje turista za vrijeme boravka u tur. destinaciji, te «postkupovnim» ponašanje, odnosno stupnju zadovoljstva onoga što je turist vidio, doživio, kako se proveo itd.
	ELASTIČNOST TUR. POTRAŽNJE. Najprije treba reći da je tur. potražnja izrazito elastična tržišna kategorija. Elastičnost bi se u tur. okvirima mogla definirati kao promjena u ponašanju, tj. promjena količine tur. potražnje za određenom tur. uslugom uslijed promjene osobnog dohotka, cijene ili nekog od bitnih elemenata unutar tur. ponude. Postoje 2 elastičnosti: primarna i sekundarna. PRIMARNA je porast ili pad kretanja količine tur. potražnje s obzirom na promjenu visine osobnih dohodaka ili s obzirom na promjenu visine cijena tur. usluga. Nju dijelimo na dohodavnu i cijenovnu elastičnost. SEKUNDARNA elastičnost je stupanj promjene količine tur. potražnje za nekom tur. uslugom, ako se dogode stanovite promjene u tur. ponudi., npr. otvaranje novog modernog cestovnog pravca.
	MOBILNOST TUR. POTRAŽNJE očituje se u činjenici da je tur. potražnja izuzetno pokretljiva u prostoru, posebno u suvremeno doba kada su prometne povezanosti regija, zemalja i kontinenata iz dana u dan sve jače i intenzivnije. Kao čista suprotnost tur, ponudi koja je u ogromnoj većini vezana za prostor na kojem je izgrađena, tur. potražnja ima mogućnost brzog premještanja iz prostora u prostor. Kada govorimo o mobilnosti tur. potražnje tada govorimo o različitim vrstama sredstava kojim turisti putuju prema svojim tur. odredištima. 
	SEZONSKI KARAKTER TUR. POTRAŽNJE jedna je od važnijih karakteristika, a uvjetovana je s 2 čimbenika ; klimatskim uvjetima, i trendovima u kretanju tur. potražnje(korištenje godišnjih odmora).Najčešći motivi koji pokreću na tur. putovanja su kupanje i skijanje, pa iz tog proizlaze 2 tur. sezone: ljetna i zimska. Moderni trendovi življenja sve više ističu korisnost razbijanja dvaju velikih godišnji odmora na više manjih. Ljetna sezona traje od 6. do 9. mjeseca, a zimska od 1. do 3. mjeseca. Ukoliko pojedinac želi pratiti i biti potpuno uključen u društvena i gospodarska zbivanja, prisiljen je pratiti trendove u kretanju ostalih sudionika tur. potražnje. 
TURISTIČKA PONUDA
	Turistička ponuda je količina roba i usluga koja se nudi turistima na određenom turističkom tržištu, u određeno vrijeme i po određenoj cijeni. Karakteristike su: 
1.	dislociranost ponude od potražnje
2.	heterogenost
3.	neelastičnost
4.	statičnost
5.	sezonski karakter
	Prostor na kojem se formira turistička ponuda u pravilu je dislociran od izvora potražnje. Svaka tur. ponuda odvojena je od emitivnih tržišta, turist mora prijeći određenu udaljenost od svog mjesta stalnog boravka do izabrane tur. destinacije.
	heterogenost možemo najjednostavnije definirati kao jedino mogući odgovor ponude na prisutnu heterogenost tur. potražnje. Različitost ili heterogenost ponude jedan je od uvjeta privlačenja tur. potrošača s različitim interesima, navikama, željama i mogućnostima. Bogatstvo ponude pretpostavlja da će različiti segmenti tur. potražnje naći svoj interes i omogućiti sudionicima ponude profitabilnu gospodarsku aktivnost.
	Razmatranje heterogenosti tur. ponude je potrebno analizirati kao izravnu posljedicu heterogenosti tur. potražnje. Posebno je važno naglasiti važnost segmentacije tržišta potražnje prema platežnoj sposobnosti sudionika svakog pojedinog segmenta. Osnovna postavka tržišne ravnoteže između potražnje i ponude na tur. tržištu je slučaj kada točno određeni segment platežno sposobnih potrošača izabere određeni segment ponude čija cjenovna skala u potpunosti odgovara njihovoj platežnoj sposobnosti. 
	Za razliku od tur. potražnje tur. ponuda je neelastična što znači da svoj kapacitet ne može mijenjati i/ili prilagođavati trenutnoj potražnji. U dugom roku tur. ponuda je elastična.
	Tur. ponuda je statična i neprenosiva. Turistički konzument mora doći u tur. destinaciju gdje se nalazi ponuda za koju je zainteresiran. Brodovi – krstarice su jedini oblik smještajnih kapaciteta koji je pokretljiv(naime ograničen je samo na vodene površine)Problem statičnosti treba razmatrati kroz problem dislociranosti ponude od potražnje, odnosno kako minimizirati «neznanje» o ogromnom broju iznimno interesantnih i atraktivnih ponuda, koje su za mnoge još neotkrivene. Minimizirati statičnost tur, ponude moguće je samo djelotvornom turističkom promocijom. Bez turističke promocije statična tur. ponuda, sigurno je, ne može funkcionirati.
	Turistička ponuda ima sezoni karakter što znači da se u svim razdobljima godine ne koristi jednakim intenzitetom, niti je moguće pružiti uslugu u svako doba godine. Osnovna odrednica koja karakterizira pojedine sezone su klimatski uvjeti, koji u pravilu formiraju 2 glavne tur. sezone.; ljetnu i zimsku.  Svi sudionici sezonske tur. ponude nastoje različitim aktivnostima produljiti sezonu djelovanja.

39. TURISTIČKI MOTIVI, DOBRA, POTREBE, POTRAŽNJA, POTROŠNJA
	Na području motiva i motivacije najviše psihologija može odgovoriti na pitanje koji su to motivi ili «izvori želja» u teoriji i praksi koji potiču čovjeka na promjenu mjesta prebivališta, koji stavovi i shvaćanja prevladavaju u njegovoj namjeri da putuje, koji interesi itd. Pod pojmom motiva podrazumijevamo psihičke procese koji pokreću ljude na određenu aktivnost i ponašanje. Ti motivi mogu biti racionalni i iracionalni. RACIONALNI MOTIVI prevladavaju kod čovjeka u trenutku kad on želi pobjeći od buke i zagađenosti gradskog života , kad osjeća duhovnu potrebu da pobjegne od skučenosti i zarobljavanja u gradskom ambijentu, kad traži nove spoznaje, otkrića, prijateljstva...U racionalne motive ubrajamo : odmor i rekreaciju, razgledavanje, poslovne razloge, religiju, zdravlje, sport. IRACIONALNI ili psihološki motivi su bez ikakve logike i teško dokazivi. Tu spadaju: moda, prestiž, snobizam, kič, oponašanje...
	Motiv je poticaj za stvaranje potrebe, koja s kupovnom moći izaziva potražnju, a ona konačnu potrošnju. 
	U analizi tur. motiva značajno je istaknuti da sudjelovanje privremenog posjetitelja u tur. gibanjima nije vezano za samo jedan motiv, jednu želju, već za više njih  koji se međusobno isprepliću, nadopunjavaju ili supstituiraju(zamjenjuju). 

48.  POJAM I ZNAČAJKE UGOSTITELJSKE DJELATNOSTI. PODJELA UGOSTITELJSTVA
	Ugostiteljstvo se može definirati kao gospodarska djelatnost tercijarnog karaktera, kompleksnog procesa pripreme i pružanja, proizvodnje i organizacije ugostiteljskih i vezanih usluga prihvata smještaja, ishrane i boravka turista i drugih potrošaća u ugostiteljskom objektu.
49. FUNKCIJE I POSLOVI U TUR. UGOSTITELJSTVU
	Funkcije ugostiteljskog poduzeća obuhvaćaju osnovne aspekte internog radnog procesa i njegovog poslovnog okruženja. Obrađuju se osnovne funkcije ugostiteljskog poduzeća i to: investiranja, organiziranja, ekonomije, prava, informatike, marketinga i izvršenja. Funkcioniranje ug. poduzeća obrađuje se izlaganjem o karakteristikama investicijske funkcije. Polazi se od bitnog značenja ove funkcije, određene karakterom radnog procesa u kojem je viski udio ulaganja u sredstva za rad i specifičnim zahtjevima tehnologije proizvodnje i realizacije usluga; smještaja, ishrane i pića i pratećeg poslovnog programa. Investiranje se ovdje smatra strateškom funkcijom u investicijskoj politici ugostiteljskog poduzeća putem osnovnih karakteristika i prikaza postupka investiranja. Organizacija radnog procesa s uspostavljanjem unutarnjih veza i u odnosu prema poslovnom okružju, predstavlja sadržaj funkcije organiziranja u ugost. poduzeću. Pritom se posebna pažnja posvećuje specifičnosti tercijarnog procesa , opredijeljenog kompletnim odnosima i djelovanjem brojnih čimbenika na relacijama poslovnog procesa, u fazama pripreme, proizvodnje i potražnje ugostiteljskih i vezanih usluga. Ekonomija poslovanja ugost. poduzeća razumijeva ekonomski proces proizvodnje i plasmana usluga što se odvija prema ekonomskim načelima i koji rezultira konkretnim ekonomskim efektima. Bit ekonomskog djelovanja poduzeća ogleda se u tijekovima formiranja i raspodijele ukupnog prihoda i dohotka odnosno dobiti. Pravna se funkcija definira kao pravno uređenje unutar poduzeća, uređenje odnosa s partnerima i uređenje odnosa s korisnikom ugostiteljske usluge. Mnoštvo sudionika i aktivnosti u ugost. procesu zahtjeva uspostavljanje i funkcioniranje učinkovitog sustava prikupljanja, obrade i korištenja informacija. Proizvodni program ug. poduzeća poslovno se valorizira na tur. tržištu. Zbog toga je od izuzetne važnosti, da se u sustavu radnih funkcija poduzeća usklađeno organizira i sprovodi tržišna funkcija. Funkcija izvršenja u radnom procesu ugostiteljskog poduzeća ostvaruje se kroz nabavnu funkciju, proizvodnu, prodajnu, obračunsku, kadrovsku, razvojnu i opću funkciju. Radni proces u ugostiteljstvu ostvaruje se kroz djelovanje internih čimbenika i sredstava za rad u odnosu na zadovoljenje potreba potrošača.

50.	TURISTIČKI ARANŽMAN
	Tir. aranžman je specifičan proizvod tur. agencije u radnom procesu koji izražava bit agencijske djelatnosti. Za razliku od drugih poslova ovdje agencija izražava kompleksnost funkcija na tur. tržištu, poslujući u svoje ime i za svoj račun, kombinirajući vlastite i tuđe usluge, i nudeći ih na tržištu u skupnom obliku pod svojom, jedinstvenom, paušalnom cijenom. Ovdje se najizrazitije izražava organizatorska funkcija turističke agencije ali i njena međuovisnost s ostalim sudionicima u tur. procesu. U međuvremenu ta mješovita radna funkcija se razdvaja na sastavne dijelove što ih izvršavaju specijalizirani visokoprofesionalni kadrovi. Tako nastaju nove profesije u turizmu: kreator tur. aranžmana, propagator, ugovarač, buker, subagent, trgovac, tur. vodič u aranžmanu itd. Jedna od definicija može glasiti da je tur. aranžman skup ili paket tur. usluga koje tur. agencija oblikuje u vlastiti proizvod i plasira ga na tržište pod jedinstvenom cijenom. Tur. aranžman se može podijeliti prema različitim kriterijima, da bi se izrazila pojedinačna obilježja: 
1.	
1.	prema tržištu na kojem se plasira more biti – domaći i inozemni.
2.	prema osnovnom tur. smjeru – receptivni i inicijativni.
3.	u odnosu na korišteno prometno sredstvo – zračni, željeznički, autobusni, brodski.
4.	prema godišnjem dobu – ljetni i zimski,
5.	prema dominantnom sadržaju – akcijski i boravišni
6.	u odnosu na motivaciju potrošača: odmorišno-boravišni, rekreativni, zdravstveni, sportski, hoby, afinitetni i sl.,
7.	prema dobi potrošača: dječji, omladinski, umirovljenički i sl.
8.	prema načinu sastavljanja: naručeni i raspisani. 
9.	prema broju sudionika: individualni, grupni i sl.
	
	Uz navedenu opću podjelu postoje aranžmani posebnih obilježja kao što su «incentive» (koje poduzeće kupuje od tur. agencije i daje svojim radnicima ili partnerima da besplatno koriste), «fly and drive» (kombinirani program zrakoplova i rent a car s odgovarajućim tur. uslugama), «inclusive tours(poseban aranžman vezan za povoljnu naknadu prijevoza a s obvezom da uz prometnu uslugu sadrži i turističku u objavljenom programu), krstarenja, safari i sl. Tur. aranžman u tehnološkom smislu vala promatrati prema osnovnim fazama pripreme, realizacije i analize. Na taj se način mogu sagledati karakteristike odgovarajućih radnih postupaka.

51. VRSTE I OBLICI TURIZMA. GRUPE PODIJELA
	
Trajanje boravka turizma: 
1.	Boravišni  - najmanje tri uzastopna noćenja. Ujedno to je najniži broj noćenja na temelju kojeg se radi aranžmani s uslugom punog pansiona. 
2.	Izletnički -  aktivnosti turista prema određenom aktivnom resursu u trajanju do unutar 24 sata. Dnevni i poludnevni izleti.
3.	Vikend turizam – obuhvaćaju aranžmane bazirane na dva noćenja. Proizlaze iz spoznaje da je tjedno slobodno vrijeme pojedinca raspoloživog za dokoličarske aktivnosti sve dulje.
Stupanj mobilnosti turista
1.	STACIONIRANI – volja za stacioniranim boravkom u određenoj turističkoj destinaciji 
2.	MOBILNI – neprekidno kretanje turista i kratko zadržavanje u pojedinim turističkim destinacijama radi noćenja, obroka, razgledavanja…Skuplji za turiste jer se noćenje ne temelji na skupnoj već na pojedinačnoj usluzi. To su turisti na krstarenju (individualni i organizirani), turističkim turama i turisti na proputvanjima. 
	Nacionalnoj pripadnosti turista
1.	Domaći
2.	Međunarodni 
	Prostornom obuhvatu
1.	Lokalni -  kretanje turista na lokalnoj razini
2.	Regionalni – kretanje turista u smjeru atraktivnih resursa na prostoru jedne regije
3.	Nacionalni – kretanje turista unutar granica jedne zemlje
4.	Međunarodni – globalni razmjeri 
	Dobna strukturi turista
1.	Dječji – za djecu do 14 godina
2.	Omladinski 
3.	Obiteljski – od 18 do 60 godina. Najveći segment s najvećim prihodima 
4.	Umirovljenički – potrošačke mogućnosti ovog segmenta stalno rastu. Navike i životni ritam pripadnika ovog segmenta ne odstupa mnogo 
	Prostoru na kojemu se odvija turističko putovanje
1.	Primorski
2.	Planinski 
3.	Termalno kupališni
4.	Jezerski 
5.	Seoski 
6.	Gradski 
Načinu organizacije putovanja
1.	Individualni – turisti kreću na putovanje u vlastitom aranžmanu, prema vlastitim spoznajama, bez ikakve posredničke pomoći.
2.	Organizirani – turisti svoju organizaciju potpuno prepuštaju turističkom posredniku, a karakteriziraju ih približno iste želje i ciljevi. Cjenovno najprihvatljivija. 
3.	Mješoviti – turisti idu u vlastitoj režiji, ali pri tome koristi informacije putničke agencije ili joj prepušta organizaciju dijele svog putovanja. 
	Specifični oblici suvremenog turizma
1.	Zdravstveni – ističe zdravlje kao središnji motiv bez obzira na prirodni prostor u kojima se turistička aktivnost obavlja (priobalje, planine, jezera ili termalni izvori).
2.	Kulturni – dolazak turista u nepoznatu sredinu sa svrhom upoznavanja povijesnih vrednota, ali i suvremenog načina življenja na tom prostoru.
3.	Lovni i ribolovni – karakterizira onu skupinu turista koji soje slobodno vrijeme provode u organiziranom lovu i ribolovu, ali i svojom natprosječnom potrošnjom pomažu u obnovi i očuvanju eko sustava. Podrazumijeva posebnu organizaciju i zaštitu ljudi i dobara. 
4.	Naturizam – objedinjuje želje, milijun posjetitelja čiji je moto slobodan odnos čovjek i prirode koji se očituje u nekorištenju odjevnih predmet za boravak na nekom prostoru. Trebaju imati prostore na kojem se mogu nesmetano kretati neodjeveni
5.	Ekoturizam – pokret je očuvanja prirode i zdravog okoliša u okviru turističkih putovanja.
6.	Kongresni turizam – najčešće obuhvaća tematske skupove znanstvenog i stručnog karaktera organizirane u određenom mjestu. Obuhvaća relativno veliki broj sudionika čija je potrošnja u destinaciji prosječno viša od uobičajih posjetitelja.
7.	Nautički turizam – uključuje boravak turista na plovilima, najčešće u vlastitom aranžmanu. Razvoj ovog oblika turizma podrazumijeva prije svega postojanje prirodnih pogodnosti dobru cestovnu i priobalnu infrastrukturu koja će turistima nesmetano omogućiti bavljenje ovim aktivnostima. Ovi su gosti višeg imovinskog statusa, pa se očekuje da će više potrošiti 
8.	Vjerski turizam – turisti zadovoljavaju potrebe religijskog i duhovnog karaktera. Često se naziva i hodočasnički turizam
9.	Manifestacijski turizam – podrazumijeva kretanje relativno velike skupine turista na manifestacije sportskog, kulturnog, zabavnog i nekog drugog karaktera. NABROJITE…..
10.	Robinzonski turizam – noviji oblik turizma razvijen u priobalnom području i to najčešće na otocima s vrlo oskudnim infrastrukturnim i životnim uvjetima. Važno je naglasiti da ovakav oblik turizma ne poznaje standarde kod “pružanja” usluga smještaja i prehrane, jer se za to brinu sami turisti.
11.	Turizam s temom gastronomije, vinskih cesta itd. 

52. SLOBODNO VRIJEME, DOKOLICA I TURISTIČKA DOKOLICA
	Ako je utjecaj slobodnog vremena bio odlučujući za prvobitni razvitak turizma onda je jasno da je taj utjecaj još važniji u suvremenom turizmu. Početak borbe suvremenog čovjeka za slobodno vrijeme vezan je uz egzistencijalnu potrebu da se putem najobičnijeg odmora i predaha obrani od iscrpljenosti koju su mu nametnuli razni oblici eksploatacije na radu i izvan rada. Postepeno se ta borba proširuje i za plaćeno slobodno vrijeme i za takav raspored radnih sati u danu u kojem se radni ritam izmjenjuje s razdobljima odmora. S modernizacijom sredstava i promjena u procesu proizvodnje stvaraju se objektivne mogućnosti da se skrati radni tjedan, odnosno proizvodno vrijeme, te da čovjek preostali dio vremena upotrijebi u druge svrhe, odnosno rekreaciju. Što je naime organizacija i tehnologija rada suvremenija to se u kraćem razdoblju mogu izvršiti određeni zadaci pa više slobodnog vremena ostaje za individualnu upotrebu. Borba za slobodno vrijeme nakon dužeg razdoblja štrajkova i raznih drugih akcija dala je pozitivne rezultate, pa je dopust a ubrzo nakon njega i plaćeni odmor postao ne samo jedna od najznačajnijih potreba nego i važna tekovina čovječanstva. U mnogim su se zemljama brzo povećala prava na plaćeni godišnji odmor tako da se od nekadašnjeg 70- satnog radnog tjedna prešlo na 36. Kada je riječ o slobodnom vremenu potrebno je istaknuti još 2 vrlo važne činjenice koje utječu na formiranje tur. potražnje a to su slobodno vrijeme djece i omladine (školski praznici) i drugo slobodno vrijeme nakon isteka radnog staža( turist – umirovljenik). 

53.  REKREACIJA. DEFINIRANJE I PODJELA
	Velika industrijalizacija i nagli porast gradskog stanovništva pridonijeli su brzom širenju velikog broja i vrsta sekundarnih potreba. Među tim potrebama značajnije su i potrebe za odmorom i razonodom i to za njihovim što kvalitetnijim oblicima koji se redovito zadovoljavaju rekreacijom. Rekreacija predstavlja široki pojam i sadržajno je najpotpunija ona rekreacija koja se postiže turizmom. Turizam i rekreacija predstavljaju dva veoma srodna ali ipak različita pojma. Pod rekreacijom se podrazumijeva obnavljanje i jačanje fizičkih i psihičkih sposobnosti oslabljenih ili ugroženih zbog životnih i radnih prilika s tim da se ona prije svega postiže odmorom i razonodom. Odmor i razonoda su dakle 2 osnovna elementa rekreacije. Rekreacija se može postići na dva bitno različita načina pa tako razlikujemo: pasivnu i aktivnu rekreaciju. PASIVNA rekreacija je ona rekreacija tijekom koje se čovjek odmara, kada sebi stvara razonodu putem vlastitih doživljaja, pretežno promatranjem određenih aktivnosti drugih ljudi. Po karakteru je psihičke prirode, statičnog je karaktera a odvija se bez veće fizičke aktivnosti korisnika rekreacije. Tu bi spadali posjeti zabavnim priredbama, kulturnim i sportskim manifestacijama. AKTIVNA se rekreacija razlikuje od pasivne po tome što čovjek redovito neposredno sudjeluje u određenoj rekreacijskoj aktivnosti., ne zadovoljavajući se s time da promatra druge, pa aktivna rekreacija osim psihičke sadr5ži i određenu vlastitu fizičku aktivnost. Aktivna rekreacija može imati statički i dinamički karakter s obzirom na to da li se rekreacijska aktivnost odvija sa ili bez promjene stalnog mjesta boravka . Kada čovjek rekreacijom promjeni mjesto stalnog boravka i da rekreaciji dinamički karakter ona je tada identična turizmu ili tur. rekreaciji. Prema tome turizam je uži pojam od rekreacije jer obuhvaća samo jedan njezin dio koji je povezan s dinamičkim elementom promjene stalnog mjesta boravka. 

54. HUMANISTIČKE I UNIVERZALNE VRIJEDNOSTI TURIZMA
	Tijekom svog povijesnog razvoja čovjek je ostvario veliki napredak u povećanju proizvodnih snaga, u proizvodnji dobara materijalne kulture i tehničke civilizacije. Čovjek je sve dublje ulazio u svijet vlastitog otuđenja pa su taj sukob i ta suprotnost postali predmetom brojnih naučnih istraživanja. U tom procesu oslobađanja čovjeka kao ličnosti turizam ima važnu ulogu. Kada govori i raspavlja o turizmu čovjek uz taj pojam redovito povezuje pojmove kao što su : putovanje radi odmora, razonode i rekreacije, zabave, želje za upoznavanjem novih krajeva, bijegom od svakodnevnice upoznavanje običaja, različitih kultura i povijesti brojnih naroda. Običan čovjek također nosi svijest o sebi da se turisti kreću prema atraktivnim prirodnim i društvenim predjelima, toplim sunčanim podnebljima, a sve ta da bi se rekreirao, tj. obnovio svoje psihičke i fizičke sposobnosti. Čovjek kao ličnost traži u turizmu uvijek jedan humanistički sadržaj. Kad bi bilo moguće čovjek bi u potpunosti zanemario njegov ekonomski element.

57. PODJELA ORGANIZACIJE: NEPROFITNE, PROFITNE TE OSTALE
	Organizacije su radnje koje spajaju različite elemente u cjelinu. Općenito govoreći tipovi organizacije su: nacionalna organizacija, međunarodna, makro i mikro organizacije. One se temelje na organizaciji rada horizontalnih i vertikalnih organizacija. Nadalje imamo monofunkcionalne i polifunkcionalne organizacije. Postoje 4 grupe organizacija u turizmu: 
1.	profitne organizacije koje se formiraju zbog turističke potražnje i čine ukupnost turističke potrošnje. To je ono što se događa na emitivnom tržištu. 
2.	profitne organizacije u sferi tur. ponude 
3.	neprofitne društvene organizacije ili inicijativne receptivne organizacije. 
4.	državne organizacije i njima slične.
	Organizacija je stalni dinamički proces i težnja za najboljim rješenjima i mora se temeljiti na principima kapitalnosti. U hrvatskoj turističkoj organizaciji ono što se događa na najvišoj razini je na razini turističke zajednice. Ona je jezgra početak odakle turizam nastaje. Kod organizacije je važno to što proizvod ili usluga ne može biti standardizirana već su uvijek potrebne inovacije jer se tako osigurava konkurentnost tur. ponude. Turizam kao masovna pojava današnjeg civilizacijskog sustava je zbroj velikih segmenata koji čine tako veliki sustav.